Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.12.2019 року звернувся до суду з позовом до Селидівської міської ради про визнання права власності на квартиру, у звязку із втратою правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Селидівської нотаріальної контори, він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В січня 2018 року позивачем було втрачено правовстановлюючі документи на квартиру, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності. Просить суд визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44, 74 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., що належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Селидівської нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 991. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.01.2019 року закрито підготовче судове провадження та призначено та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутності та наполягає на задоволені позовних вимогах. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі та винести рішення не розсуд суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої Селидівської нотаріальної контори від 04.05.1995 року, [PERSON] придбав у [PERSON] у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44, 74 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м. Постановою державного нотаріусу Другої Селидівської державної нотаріальної контори від 16.10.2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі дубліката договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої Селидівської нотаріальної контори від 04.05.1995 року по реєстру № 991, оскільки всі справи нотаріальної контори за період з 1991 року по 2001 рік включно, були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Згідно довідки Комунального підприємства «Селидівське бюро технічної інвентаризації» № 511 від 28.11.2018 року, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (станом на 01.01.2013 року) числиться за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Селидівської нотаріальної контори, за номером в реєстрі 991, зареєстрований в Селидівському БТІ 04.07.1995 року за № 297. Відповідно копії до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 152112833 від 09.01.2019 року, інформація про державну реєстрацію вищевказаної квартири в реєстрі відсутня. Згідно довідки Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 21.11.2018 року № 31642/405, [PERSON] було повідомлено, що його заяву про втрату документів. А саме договору купівлі-продажу, було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяву і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 10656. У ході перевірки повідомлення, ознак кримінального правопорушення не виявлено. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст.\~317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, на підставі ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правом ірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст.\~26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи обставини справи, те що позивач на теперішній час позбавлений можливості відновити оригінал правовстановлюючого документу на належне йому нерухоме майно, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved