Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач 25 вересня 2020 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі має спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який є дитиною інвалідом ІІ групи (синдром Дауна). Батько дитини має можливість допомогти сину, але добровільно цього не робить, тому позивач з посиланням на ст. 198 СК України просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Бушма Ю.В. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати У частині першій статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААА N 997344 від 18.02.2014 року [PERSON] встановлена II група інвалідності безстроково. Суд встановив, що матеріальну допомогу позивачу відповідач не надає. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, перебуває на утриманні матері, батько не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача, на утримання непрацездатного сина [PERSON] , в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з 25 вересня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved