Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.02.2018 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що 28 січня 2010 року відкрилася спадщина після смерті її батька, [PERSON] на належну йому земельну ділянку площею 1,8300 га кадастровий номер 1422786000:03:000:1249, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області та призначена для ведення особистого селянського господарства. Позивачка являється єдиною першочерговою спадкоємицею майна та прийняла спадщину. 03 жовтня 2017 року вона звернулася до державного нотаріуса Другої красноармійської державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 06 жовтня 2017 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано правоустановочного документу на земельну ділянку державного акту на право власності на землю, витягу з Державного земельного кадастру та нормативно-грошову оцінку. Розпорядженням Красноармійської районної державної адміністрації від 08.12.2009 року № 523 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам працівників соціальної сфери для ведення особистого селянського господарства, виконаний за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності території [PERSON] сільської ради та передано у власність моєму батькові земельну ділянку площею 1,8300 га кадастровий номер 1422786000:000:1249. Спадкова земельна ділянка сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 08.12.2009 року. При житті батько не отримав на земельну ділянку Державний акт про право на земельну ділянку. Таким чином, на сьогоднішній день правовстановлюючим документом на земельну ділянку являється рішення органу місцевого самоврядування. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 18300 га кадастровий номер 1422786000:03:000:1249, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області, призначена для ведення особистого селянського господарства. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача [PERSON] у підготовче судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області у підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, справу просить вирішити на розсуд суду. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 28 січня 2010 року відкрилася спадщина після смерті батька позивачки, [PERSON] (а.с.4) на належну йому земельну ділянку площею 1,8300 га кадастровий номер 1422786000:03:000:1249, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області та призначена для ведення особистого селянського господарства. Позивачка являється єдиною першочерговою спадкоємицею майна та прийняла спадщину. 03 жовтня 2017 року вона звернулася до державного нотаріуса Другої красноармійської державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 06 жовтня 2017 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину (а.с.17), оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано правоустановочного документу на земельну ділянку державного акту на право власності на землю, витягу з Державного земельного кадастру та нормативно-грошову оцінку. Розпорядженням Красноармійської районної державної адміністрації від 08.12.2009 року № 523 (а.с.8-12) було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам працівників соціальної сфери для ведення особистого селянського господарства, виконаний за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності території [PERSON] сільської ради та передано у власність моєму батькові земельну ділянку площею 1,8300 га кадастровий номер 1422786000:000:1249. Спадкова земельна ділянка сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 08.12.2009 року (а.с.13). При житті батько не отримав на земельну ділянку Державний акт про право на земельну ділянку. Таким чином, на сьогоднішній день правовстановлюючим документом на земельну ділянку являється рішення органу місцевого самоврядування. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 18300 га кадастровий номер 1422786000:03:000:1249, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області, призначена для ведення особистого селянського господарства. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 с. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 1 ст..1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Пунктом 10 зазначеної статті встановлено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Частиною 2 статті 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про обєкти Державного земельного кадастру є обовязковим. Відповідно до статті 125 ЗК України в редакції чинній на час передачі спадкодавцю у власність земельної ділянки, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 ЗК України, чинній до 01.01.2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 19 зазначеного Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 47 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved