Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.03.2014 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі по справі подружжя [PERSON] протягом 2013 року неодноразово зверталися до нього з проханням дати їм у борг грошові кошти для розвитку бізнесу, так як [PERSON] займається підприємницькою діяльністю в сфері торгівлі та збирання металу. Так в період з січня по серпень 2013 року він надав їм 6 400 доларів США, 22 000 гривень та 21 000 гривень, що становила в еквіваленті на долари США 2 600 доларів. Відповідачі отримали від нього кошти на потреби їх сім'ї, у підтвердження своїх зобов'язань надали йому власноручно написані ними розписки, вказавши строки повернення протягом місяця від дачі отримання коштів. Але після вказаних дат гроші не повернули, мотивуючи їх відсутністю. Тому позивач прохає стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу у розмірі 104 915 гривень, виходячи з розрахунку, що станом на 27.02.2014 року курс долара США до гривні становить 951, 79 гривня за 1 долар США. 02.06.2014 року позивач уточнив свої позовні вимоги з урахуванням підвищення курсу долару США, який станом на 21.05.2014 року становить 1172, 3210 гривень за один долар США, тому сума, що підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку склала 127 508, 88 гривень, а з урахуванням повернутої суми боргу в розмірі 2 200 гривень складає 125 308, 88 гривень, яку прохає стягнути на його користь. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 04/2014 від 24.02.2014 р. /а.с.18/, підтримав уточнені позовні вимоги позивача повністю і пояснив, що позивач та відповідач [PERSON] є родичами /двоюрідними братами/, мають гарні, дружні стосунки, тому позивач неодноразово допомагав тому і надавав неодноразово кошти для розвитку його бізнесу, сплати обов'язкових платежів, йому було відомо, що в того були якісь труднощі, тому не відмовляв йому в наданні грошової допомоги. Про їх грошові зобов'язання була обізнана дружина відповідача [PERSON], вони разом приїздили до нього на роботу в м. Охтирка Сумської області, де він працює приватним нотаріусом, вони обговорювали строки і порядок повернення грошей. Він неодноразово телефонував обом відповідачам, коли вони затримали строки повернення коштів, ті обіцяли розрахуватися за всіма розписками. Крім того, відповідачі протягом розгляду справи відшкодували позивачу 8 221 гривню, тому остаточна сума боргу складає 119 287, 17 гривень, яку прохає стягнути на користь позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала частково, надала суду письмове заперечення, в якому вказала, що до вказаних у позові обставин не підлягає застосування солідарного обов'язку, так як кошти не витрачалися в інтересах сім'ї, крім того, 2 розписки написані нею, а інші - [PERSON], тому це дві різні угоди. Проте, відповідачка не заперечує, що позивач та її чоловік є родичами між собою, вони підтримували гарні стосунки, з 27.04.2011 року вона дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] розписки від 21.06.2013 року та від 10.08.2013 року написані нею особисто у присутності її чоловіка, гроші отримувала у гривнях, тому вважає, що повинна і повертати їх не в еквіваленті до долару США, а саме у гривнях. Позовні вимоги визнає в сумі 21 000 гривень, за одержання яких писала розписки, ці гроші були витрачені на ремонт автомобіля «Газель», який чоловік купив у грудні 2012 року. Підтвердила той факт, що чоловік [PERSON] займався підприємницькою діяльністю, а саме закупівлею металобрухту, автомобіль був придбаний теж для можливості транспортування металобрухту. Вважає, що ця сума підлягає стягненню з нею та чоловіка у солідарному порядку. Іншу суму боргу за розписками [PERSON] не визнає, так як їй нічого про неї не було відомо, і кошти не витрачалися на інтереси сім'ї, куди йшли ці кошти - їй не відомо. Протягом судового розгляду вона відшкодувала позивачу 8 221 гривень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, копію заяви про уточнення позовних вимог отримав /а.с. 109-110/, надіслав на адресу Великописарівського районного суду телеграму від 23.05.2014 року про визнання позову, вказав, що гроші використовувалися для бізнесу та сім'ї, прохає справу розглядати без його участі /а.с.102/. Заслухавши думку представника позивача, відповідачки [PERSON], суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 21 червня 2013 року отримала від [PERSON] в борг 10 000 гривень в еквіваленті 1 300 доларів США , які винна повернути 21 липня 2013 року для ведення спільного бізнесу із своїм чоловіком [PERSON] /а.с.11/, 10 серпня 2013 року разом із своїм чоловіком [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 11 000 гривень в еквіваленті 1 300 доларів США для ведення спільного бізнесу, які винна повернути до 10 вересня 2013 року, що підтверджено відповідними розписками, написаною нею власноруч. [PERSON] отримав від [PERSON] 16 січня 2014 року кошти в сумі 1 400 доларів США , які зобов'язався повернути до 25 лютого 2013 року /а.с.12/, 26 лютого 2013 року - суму в розмірі 10 000 гривень, яку зобов'язався повернути до 25 березня 2013 року /а.с.13/, 11 травня 2013 року - суму в розмірі 7 000 гривень, зобов'язався повернути 17 травня 2013 року 7 500 гривень /а.с.14/, 13 червня 2013 року - суму у розмірі 5 000 доларів США, які зобов'язався повернути до 1 червня 2014 року /а.с.16/, 24 липня 2013 року - суму в розмірі 5 000 гривень, які зобов'язався повернути до 2 серпня 2013 року /а.с.15/. З паспорту [PERSON], [INFO] слідує, що вона 27.04.2011 року уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований Великописарівським РАЦС Сумської області /а.с.6/. Відповідно довідок Національного Банку України станом на 27.02.2014 року курс гривні до 100 доларів США становить 951, 7900 /а.с.17/, станом на 21.05.2014 року курс гривні до 100 доларів США становить - 1172, 3210 /а.с.107/. Відповідно довідки Охтирської ОДПІ від 05.06.2014 р. за № 820/18-11-18-014 [PERSON] перебуває на обліку як платник податків фізична особа - підприємець з 04.12.2003 року, на даний час здійснюється ліквідаційна процедура за постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2012 року про припинення підприємницької діяльності /а.с.140/. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] надала роздруківку про отримання нею на картку грошових переказів від [PERSON] протягом періоду з 01.01.2011 року по 13.03.2014 року /а.с.116-118/ та пояснила, що ці кошти їй відправляла мати з Росії на утримання дітей, так як чоловік не її , не дітей не утримував. Згідно квитанцій від 24.03.14 року, 22.04.2014 року, 12.05.2014 року, 23.05.2014 року на користь позивача [PERSON] перераховано загальну суму 8 221 гривна /а.с.120/. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики згідно до ст.1047 ЦК України укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача адвоката [PERSON] був здійснений огляд наданого диска з відеозаписом, що мав місце 21.06.2013 року, передачі відповідачці [PERSON] позивачем за місцем його роботи в нотаріальній конторі в м. Охтирка грошей та написанні нею розписки про отримання 10 000 гривень /а.с.11/. При огляді видно, що відповідачі по справі разом прибули до позивача на його робоче місце, де ведеться відео спостереження без звуку, і позивач передав відповідачці [PERSON] гроші в гривнях розміром 10 000 гривень, вона особисто написала розписку, гроші отримала особисто та поклала до своєї сумки /а.с.118, 150-155/. Цього факту не заперечила і відповідачка. При дослідженні вказаного доказу в судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що дійсно ці кошти вона отримала для спільного сімейного бізнесу, так як чоловік займався прийняттям металобрухту, про те, що він з 2012 року припинив підприємницьку діяльність, - їй нічого не відомо. Кошти від закупівлі металобрухту він вкладав у розвиток підприємництва. На запитання представника позивача чому саме вона писала розписку, а не її чоловік, відповіла, що позивач вже йому не довіряв, тому вона писала розписки, щоб бути гарантом повернення грошей. Відповідно до статті 65 СК України при укладанні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя, тобто має місце презумпція /передбачуваність/ згоди другого з подружжя, а тому якщо чоловік чи дружина не звернуться до суду за визнанням договору недійсним, права й обов'язки за таким договором поширюються на обох із подружжя. Це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 369 ЦК та частин 2, 4 ст. 65 СК України. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на потреби сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого з подружжя /постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.06.2013 р. у справі № 6-55 цс13/. Якщо договір позики чи кредиту укладається одним із подружжя в інтересах сім'ї і отримані за цим договором кошти використані для задоволення потреб сім'ї, обов'язок виконання умов договору щодо повернення коштів виникає солідарно в обох із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників - обох з подружжя - кредитор має право вимагати виконання обов'язку як від обох, так і з кожного окремо. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню /частина 1 статті 61 ЦК України/. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довів свої вимоги у судовому засіданні, виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала у позивача для сімейних потреб за борговими розписками від 21.06.2013 року 10 000 гривень, від 10.08.2013 року - 11 000 гривень, які повинна була повернути протягом місяця після їх отримання. Цей факт не оспорюється сторонами, а тому доказуванню не підлягає. Позивач в своїх вимогах прохає повернути гроші за вказаними розписками не в національній валюті, а в еквіваленті до долара США, мотивуючи тим, що в розписках вказана сума еквіваленту до долару США. Суд не може погодитися з такою мотивацією, оскільки відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Тому стягненню підлягає саме сума грошей, визначена у розписках, тобто 21 000 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав від позивача за розписками 16 січня 2014 року суму 1 400 доларів США , 26 лютого 2013 року суму в розмірі 10 000 гривень, 11 травня 2013 року суму в розмірі 7 000 гривень, 13 червня 2013 року суму у розмірі 5 000 доларів США, 13 червня 2013 року суму в розмірі 5 000 гривень, всього 22 000 гривень та 6 400 доларів США. Відповідно до його телеграми він позов визнав повністю, наполягає, що кошти використані для бізнесу та сім'ї /а.с.102/. Відповідачка [PERSON] проти цього заперечила і наполягає на тому, що про ці борги чоловіка нічого не знала. Проте, в супереч ст. 60 ЦПК України ніяких доказів у підтвердження своїх заперечень не надала. До того ж вона не звернулася до суду після того як дізналася про борги чоловіка /18.03.2014 р. - а.с. 58/ з заявою про визнання угод недійсними, як того вимагає ч. 2 ст. 65 СК України. Відповідачка не заперечує того факту, що її чоловік займався підприємницькою діяльністю, це підтверджується і довідкою податкової інспекції, тобто бізнес у сім'ї мав місце. З пояснень відповідачки також слідує, що вони з чоловіком у грудні 2012 року придбали автомобіль, на ремонт якого вони і позичали гроші у позивача. Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, приходить до переконливого висновку, що відповідачка була обізнаною про борги чоловіка, так як з розписок слідує, що [PERSON] отримував кошти до 21.06.2013 року /16.01.2013 р., 26.02.2013 р., 11.05.2013 р., 13.06.2013 року/, а остання розписка, що написана [PERSON], датована 10.08.2013 року. Таким чином, можна дійти висновку, що позивач обговорював з нею ці обставини, оскільки гроші по вказаним розпискам не поверталися. Суд також враховує і позицію відповідача [PERSON] щодо повного визнання позову. Інших доказів відповідачка [PERSON] суду не надала. Тому ці кошти підлягають стягненню з подружжя в солідарному порядку в національній валюті і загальна сума боргу становить, виходячи з курсу гривні до долару США станом на 21.05.2014 року 11. 72 /6 400 х 11.72 = 75 008 гривень/, з урахуванням добровільно сплаченої суми становить 109 787 гривень /43 000 + 75 008 - 8 221/. Згідно ст. ст.81, 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути у рівних долях на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - судовий збір у сумі 1 098 гривень /а.с.1, 103/, судовий збір за подачу заяв про забезпечення позову та доказів - у сумі 243,60 гривень /а.с.19, 23/, витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень /а.с. 18/.

Outcome: partial