Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гнатишин В.В., звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] . У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 21.05.2021 року вона придбала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У належному їй житлі зареєстрована [PERSON] , проте відповідач протягом останніх дванадцяти років не проживає у ньому. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача, яка у належному їй житловому приміщенні не проживає, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим будинком. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання, відзиву на позов не подала. За вказаних обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України. Судом встановлено такі обставини. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого 21.05.2021 року державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №627, [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , належний [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.07.2017 за реєстром №359. Право приватної власності на даний житловий будинок зареєстровано 21.05.2021 року за [PERSON] , номер запису про право власності: 42078449, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №257761154, сформованого за індексним номером 257761154. Зі змісту довідки №1788, виданої 21.05.2021 року виконавчим комітетом Монастириської міської ради Тернопільської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується даними будинкової книги №1270. Як слідує з акта обстеження будинковолодіння, складеного комісією в складі: голови комісії, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Гладиша А.С., секретаря виконкому (керуючого справами) Кузневича С.С., начальника відділу реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб міської ради Синюка Б.В. , у ході обстеження фактичного місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] не проживає за даною адресою. Сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою протягом останніх дванадцяти років, про що подали розписки. Допитана у судовому засіданні як свідок матір відповідача - [PERSON] суду пояснила, що її син відчужив належний йому будинок, в якому зареєстрована донька - відповідач [PERSON] . Ствердила, що відповідач протягом останніх дванадцяти років не проживає за місцем реєстрації, не навідується і не зберігає особистих речей у будинку. Донька вибула на інше постійне місце проживання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по - сусідству із позивачем, а тому може підтвердити, що [PERSON] вже тривалий час не навідується до будинку за місцем реєстрації. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положенням ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом зазначених норм права власник, за наявності для того законних підстав, має право вимагати усунення порушень свого права на житлове приміщення будь яким шляхом, зокрема як шляхом виселення осіб, що проживають у цьому приміщення, так і шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування цим приміщенням, якщо такі особи не проживають, а також шляхом зняття їх з реєстрації у цьому приміщенні (Постанова Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №686/16196/15-ц). Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що позивач 21.05.2021 року придбала домоволодіння [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] . Остання не є членом сім`ї власника житлового будинку, не проживала разом із позивачем у цьому житловому будинку, не вела спільного господарства. Відповідач не проживає у спірному домоволодінні протягом останніх дванадцяти років, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання. У зв`язку з реєстрацією у вказаному житловому будинку відповідача у позивача виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються та, як ствердила представник позивача у судовому засіданні, є перешкоди щодо оформлення субсидії. Відповідач у судове засідання не з`явилася, доводів, наведених у позові, не спростувала. Визначаючись із позовними вимогами, суд, на підставі належним чином оцінених доказів, приходить висновку, що оскільки позивач є новим власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , то реєстрація місця проживання відповідача, яка не є членом його сім`ї, спільним побутом із ним не пов`язана, суперечить правам позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved