Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач 26 червня 2015 року звернувся до суду з вимогами до відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, пояснив, що прокурором заявлено позов в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], матір, якої [PERSON] позбавлена батьківських прав, а батько неповнолітньої [PERSON] помер [INFO]. Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді житлового будинку в с. Іванівка Малинського району та земельної ділянки площею 0,6000 га. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2002 року, після смерті [PERSON] спадщину на спірний житловий будинок та земельну ділянку прийняли його батьки: [PERSON] та [PERSON] , які в подальшому подарували житловий будинок та земельну ділянку своєї дочці - [PERSON] На момент смерті батька [PERSON] була неповнолітньою, а тому у відповідності до вимог статті 529 ЦК УРСР прийняла спадщину. Право на спадщину також мають брати неповнолітньої - [PERSON] та [PERSON] Внаслідок видачі свідоцтва на майно померлого [PERSON] лище на його батьків, порушуються права неповнолітньої в частині її прав на 1/5 частку спірного будинку та земельної ділянки. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, згодна з вимогами позивача в частині прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька та визнання за нею право власності на 1/5 частку житлового будинку та земельної ділянки. Заперечила в частині визнання недійсним договору дарування жилого будинку та земельної ділянки. Вважає, що даний правовстановлюючий документ повинен бути визнаний частково недійсними в 1/5 частці, що належить неповнолітній [PERSON] , в решті договір дарування відповідає вимогам законодавства. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO]. ( а.с.10) Матір неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], рішенням Малинського районного суду від 19 березня 2008 року позбавлена батьківських прав щодо своєї дитини. ( а.с.14). При життя, 23 січня 2002 року , батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на жилий будинок, що знаходиться в с. Іванівка Малинського району. ( а.с.16). Також померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого згідно рішення Іванівської сільської ради від 10 серпня 1999 року належала земельна ділянка площею 0,6000 га. ( а.с. 17). 21 березня 2002 року батьки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок та земельну ділянку ( а.с. 18) , а 08 квітня 2002 року відповідно до договору дарування подарували майно отримане у спадщину своєї дочці [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] помер до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України, а саме до 01 січня 2004 року, тому суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу 1963 року. Системний аналіз положень Розділ V11 « Спадкове право » ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529- 535 ЦК УРСР.. Так, в статті 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON], будучи на день смерті свого батька неповнолітньою та спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину. Внаслідок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом лише на батьків її померлого батька та в подальшому дарування останніми спірного будинку та земельної ділянки своєї дочці, порушені права неповнолітньої в частині належності її права на 1/5 частку спірного майна. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині визнання частково незаконними свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2002 року та договору дарування жилого будинку та земельної ділянки від 08 квітня 2002 року. Також суду приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог про визнання права власності за [PERSON] на 1/5 частку спірного будинку та 1/5 частку земельної ділянки як за спадкоємцем за законом першої черги на спадщину, що залишилась після смерті батька. З відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дольовому порядку по 48,72 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial