Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 серпня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що з відповідачем з 2014 року по 2016 рік мали стосунки, проживали однією сімєю та вели спільне господарство, 19 серпня 2015 року народилася дочка [PERSON], в актовому записі про народження якої відомості про батька записані зі слів матері. Вказував, що відповідач перешкоджає в побаченнях з дитиною, не надає можливості реалізовувати свої права та обовязки щодо дитини. Просив суд визнати його батьківство щодо дитини [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни до актового запису про її народження. Ухвалою від 04 серпня 2017 року провадження вданій справі було відкрито. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2017 року цивільну справу призначено до судового розгляду. Відповідно до ухвали суду від 30 жовтня 2017 року в даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, провадження в справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2018 року поновлено провадження в справі. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявилася, будучи повідомлена про час та місце розгляду справи за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання. Відзив на позовну заяву та жодних клопотань до суду не подавала. Треті особи просили суд розглядати справу без участі їх представників. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 2014 року до початку 2016 року перебували в фактичних шлюбних відносинах. 19 серпня 2015 року народилася [PERSON], матірю якої є відповідач [PERSON]. Відомості про батька малолітньої [PERSON], [INFO], до актового запису № 903 від 05 вересня 2015 року про її народження записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері. Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з вимогами ч. ч. 1 і 2 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Сторони по справі станом на час народження дитини [PERSON], [INFO], в шлюбі не перебували. Але судом встановлено, що сторони по справі підтримували стосунки, в період 2014-2015 років (до 2016 року) спільно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Дослідженими в справі доказами, в тому числі показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON], встановлено, що з дня народження малолітньої Серафіми, [INFO], відповідач [PERSON] визнавала факт батьківства позивача. Окрім того, з дня народження дитини позивач [PERSON] періодично спілкувався з малолітньою Серафімою, [INFO], а відповідач своїми діями фактично визнавала батьківство позивача. При цьому для сторонніх осіб як на час народження дитини Серафіми [INFO], так і в подальшому, саме [PERSON] сприймався батьком малолітньої. В силу норм ЦПК України питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 110 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідач [PERSON] неодноразово не зявилася до експертної установи на відбір зразків крові, що послугувало підставою для повернення ухвали суду про призначення експертизи без розгляду. Зазначені обставини суд оцінює як ухилення відповідача від надання експерту необхідних матеріалів, без яких проведення експертизи є неможливим. Наслідки ухилення від участі в експертизі визначені статтею 109 ЦПК України, згідно з якою у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На підставі викладеного, суд, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, а також наявність ухилення відповідача [PERSON] від надання необхідних для проведення експертизи зразків, приходить до висновку про необхідність встановлення факту походження малолітньої [PERSON], [INFO], від позивача [PERSON] Тому вимоги позивача щодо визнання батьківства є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання позивача [PERSON] батьком малолітньої Серафіми, [INFO], підлягають задоволенню позовні вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved