Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], зареєстрований 27 грудня 1997 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1098. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 27 грудня 1997 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя, останнім часом виникали сварки. Шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна. У ході судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, проти примирення категорично заперечували, оскільки вважає, що примирення з відповідачем не можливе. Окрім того, відповідачем у відношенні позивача вчинялися протиправні дії, у зв'язку з чим вона змушена була звертатися до поліції. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили надати подружжю строк на примирення, оскільки відповідач бажає зберегти сім'ю. Позивач категорично заперечувала проти надання строку для примирення, зазначила, що сторони проживають окремо, почуття любові та поваги одне до одного ними втрачені, подальше спільне життя й збереження шлюбу неможливо. Суд відмовляє в наданні строку на примирення, виходячи з наступного. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Відповідно до ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Позовна заява про розірвання шлюбу перебуває в провадженні суду з 26 квітня 2018 року, неодноразово відкладалась, у зв'язку з чим у відповідача була достатньо часу для примирення з позивачем, однак, станом на 1 листопада 2018 року примирення між подружжям не відбулось, позивач продовжує наполягати на розірвання шлюбу, надання строку на примирення буде суперечити інтересам позивача. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст..24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 грудня 1997 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1098(повторне свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 9 січня 2015 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24 лютого 2010 року). Шлюбні стосунки подружжям припинені, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved