Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 травня 2018 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу . В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що шлюб зареєстрований 06 березня 2008 року про що складено актовий запис за № 237 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області . Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Причина розірвання шлюбу в тому, що їх із відповідачем сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого з лютого 2018 року вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства . За таких обставин вважає, що їх шлюб носить формальний характер , тому просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, в якій вказав , що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі , провівши підготовче судове засідання за його відсутності . Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву, в якій вказала , що визнає заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу та не заперечує щодо розірвання шлюбу , просить розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступне . Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 06 березня 2008 року, про що складено актовий запис за №237 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким, 02 травня 2018 року, повторно, видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Через відсутність взаєморозуміння сімейне життя сторін не склалося , з лютого 2018 року сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства , що призвело до того, що шлюб сторін має лише формальний характер та їх сім»я фактично розпалася. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає , що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, відтак позов [PERSON] підлягає до задоволення . На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 200 , 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved