Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 липня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнутих аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Тульчинського районного суду від 10 травня 2012 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання дітей - сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Однак в зв'язку з підвищенням цін на продукти харчування, одяг та послуги змінилось її матеріальне становище і їй не вистачає коштів на утримання дітей. Крім того, діти подорослішали і потребують більше коштів на їх утримання, а тому тих коштів, які вона отримує від відповідача явно не достатньо на утримання двох дітей. З часу винесення судового рішення про стягнення аліментів також змінився матеріальний стан відповідача, який на даний час займається підприємницькою діяльністю, є фізичною особою- підприємцем і має нерегулярний мінливий дохід, але цей дохід є достатнім для сплати аліментів у твердій грошовій сумі. В зв'язку з наведеними обставинами просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, посилаючись на викладені обставини і просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідний виплачувати аліменти в розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісячно. Заслухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов]язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України ). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження ( ч.3 ст.181 СК України ). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме : зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить : нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст .ст.182-184 СК України, не може обмежуватись разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до рішення Тульчинського районного суду від 10 травня 2012 року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання двох дітей : сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 29.03.2012 року і до їх повноліття. ( а.с.8 ). На час постановлення рішення суду про стягнення аліментів відповідач [PERSON] не працював і одержував допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку по 03.05.2013 року, що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення Тульчинської РДА за № 655 від 07.07.2014 року ( а.с.13 ). На даний час відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю і його дохід є нерегулярним і носить мінливий характер. Враховуючи норми Сімейного кодексу України, а також встановлені обставини, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) батька дітей на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей суд враховує, що відповідач отримує доходи, інших непрацездатних членів сім'ї та виконавчих листів про стягнення з нього коштів не має, а також те, що останній згідний виплачувати аліменти в заявленому розмірі, а тому суд вважає можливим змінити розмір стягнутих аліментів, шляхом їх стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати за надання їй правової допомоги адвокатом в розмірі 390 грн., що підтверджується квитанцією ( а.с.16 ). На підставі викладеного,

Outcome: approved