Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач 12.09.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Розмір аліментів, що їх відповідач сплачує згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити гармонійний розвиток дітей. На даний час відповідач працює за кордоном, отримує нерегулярний, мінливий дохід, тому просила збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з 300 грн. до 2100 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей. Позивач у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала, зменшивши його розмір, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій нотаріально посвідченій заяві позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1050 грн. на кожну дитину, просив справу розглянути в його відсутності. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні спору відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України суд враховує наступні обставини:1) стан здоровя та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері та на утриманні батька, який сплачує аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно; 2) стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, розмір доходу якого невідомий; 3) інших дітей та непрацездатних утриманців відповідач не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобовязуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обовязки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому слід припинити стягнення за виконавчим листом № 352/1239/14-ц Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, відкликавши вказаний виконавчий лист з Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved