Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 липня 2016 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. В позові вказав, що 24 вересня 1996 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно, що складається із майнового паю члена КСП імені Мічуріна с.Писарівка, Кодимського району Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем спадщини батька за законом, однак через проживання за межами Кодимського району та юридичну необізнаність, своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього строк. З цих підстав просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не прибув. Від його представника [PERSON] (діє відповідно до довіреності) надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача та представника відповідача, а також без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши позовну заяву позивача, а також долучені до неї письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 24 вересня 1996 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №111356, виданого 25 вересня 1996 року Писарівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді майнової частки (паю) пайового фонду КСП імені Мічуріна, вартістю 5151 грн., яка посвідчена майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХV №000208. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склав, тому відповідно до статті 1261 ЦК України його спадкоємцем за законом першої черги є його син - [PERSON] - позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON], як між батьком та сином, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЖД №302453, виданого 10 жовтня 1972 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому батьком позивача вказано [PERSON]. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 та стаття 1270 ЦК України). [PERSON] помер 24 вересня 1996 року, отже шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, закінчився 24 березня 1997 року. Саме з цього часу право позивача вважається порушеним, оскільки він внаслідок пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріуса фактично був позбавлений права прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема ч.1 вказаної статті передбачає, що спадкоємець, який протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв. Проте, частина 3 зазначеної статті передбачає можливість встановлення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] через постійне проживання за межами Кодимського району (з 1992 року зареєстрований та проживає в [INFO]), пенсійний вік (досяг 60-ти років) та юридичну необізнаність своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього строк. Вказані обставини суд визнає поважними і вважає необхідним визначити позивачеві додатковий строк у заявлений нею термін, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] При цьому, визначена у ч.2 ст.1272 ЦК України можливість позасудового захисту порушеного права позивача шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відсутні, оскільки спадщину померлого ніхто не прийняв, а тому відсутня особа, яка могла б надати позивачеві такий дозвіл (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved