Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач 27.04.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 03.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Л69.188.27909, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 24668,00 грн. зі сплатою 25,25 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним банком «Ідея Банк» укладено договір «Факторингу» №30/09-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 30.09.2015р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимоги. Станом на 21.03.2016 року за відповідачкою утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 32148,92грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 23278,70 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в розмірі 8870,22 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості в розмірі 32148,92 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 03.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Л69.188.27909, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 24668,00 грн. зі сплатою 25,25 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним банком «Ідея Банк» укладено договір «Факторингу» №30/09-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 30.09.2015р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимоги. Станом на 21.03.2016 року за відповідачкою утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 32148,92грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 23278,70 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в розмірі 8870,22 грн. Згідно квитанції №1647194 від 29 серпня 2016 року, [PERSON] сплатила в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором №Л71.188.26087 від 23.10.2013 року у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 32148,92 грн. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1378,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved