Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач 29.09.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом і доводи мотивує тим, що він є власником будинку № 75 по вул. Київська у м. Волноваха Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.06.1993 року. В цьому домі також зареєстровано його колишню дружину [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Фактично з 2003 року відповідачі перестали мешкати у вказаному будинку та стали проживати окремо. З того ж часу і по теперішній час відповідачі у його будинку не проживають, що підтверджується актом обстеження від 25.09.2017 року. Крім цього, відповідачі не здійснюють плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе він в повному обсязі. Особистих речей відповідачок у зазначеному будинку немає. Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Між позивачем і відповідачами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Оскільки відповідачки у будинку не проживають без поважних причин більше одного року, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, вважаю, що вони втратили право користування вказаним будинком. Отримання рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV, так як кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у звязку з чим був вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає, у разі неявки відповідачів не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, що вбачається з почтових повідомлень про отримання судових повісток, про причину неявки суд не інформували, тому суд визнає причину неявки [PERSON] та [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії паспорту серії ВЕ №627066 виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 24.04.2002 року на імя [PERSON], [INFO], що є наявною у справі вбачається, що він зареєстрований за адресою: [INFO]. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.1993 року виданого першою Волноваською державною нотаріальною конторою вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] померлого 25.09.1992 року, а саме: жилого будинку розташованого в м. Волноваха по вул.. Київській, 73 на земельній ділянці 447 кв.м., житловою площею 16.00 кв.м. з надвірними спорудами, які належать спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого Волноваською міською радою 01.07.1965 року, зареєстрованого в Волноваському БТІ 1.07.1965 р. №3691; жилого будинку, розташованого в м. Волноваха, по вул. Київській, 75 на земельній ділянці 447 кв.м.. На цій земельній ділянці розташований один житловий будинок площею 26,20 кв.м. з надвірними спорудами, які належать спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Волноваською держнотконторою 08.09.1980 року р-2191, зареєстрованого в Волноваському БТІ 23.04.1993 р. №-229. Із наявною у матеріалах довідки №6579 від 26.09.2017 року виданої Волноваською міською радою Донецької області [PERSON], про те, що склад зареєстрованих осіб за адресою: м. Волноваха, вул. Київська, буд. 75 складає: [PERSON]В власник, [PERSON] дружина, [PERSON] колишня дружина, [PERSON] донька, тобто загальна кількість зареєстрованих осіб складає чотири особи. З акту обстеження житлового будинку на предмет фактичного проживання в ньому громадян складеного головою квартального комітету [PERSON], і сусідами [PERSON] та [PERSON] по вул.. Київська, 75 в м. Волноваха Донецької області вбачається, що на момент обстеження житлового будинку виявляється, що в домовій книзі за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] але на час обстеження встановлено що будинок складається з чотирьох кімнат, власником будинку на момент обстеження є [PERSON]. Фактично в будинку з 2003 року по теперішній час [PERSON] колишня дружина, і [PERSON] донька не мешкають. Факт того, що вони не проживають на підставі свідчень сусідів і відсутності в будинку майна та особистих речей, які фактично належать [PERSON] та [PERSON] Із довідки від 14.09.2017 року виданої Головою квартального комітету [PERSON] вбачається, що він проживає за адресою: [INFO] разом з [PERSON], [INFO] З доданої до матеріалів справи копії свідоцтва серії 1-НО №372560 про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] 16.03.2004 року розірвано, про що відділом РАЦС Волноваського РУЮ зроблено запис за №83. З довідки від 27.09.2017 року виданої квартальним комітетом [PERSON] яка проживає за адресою: [INFO], в тому, що у неї без реєстрації мешкають [PERSON] та [PERSON], що є наявною у матеріалах справи. Із копії домової книги для реєстрації проживаючих за адресою: [INFO] вбачається, що за даною адресою зареєстровано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що є наявною у матеріалах справи. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку №75 по вул. Київська в м. Волноваха Донецької області, в будинку зареєстрований і мешкає. Відповідачі по даній справі є його колишньою дружиною та донькою і були зареєстровані в будинку. Відповідачі в будинку не мешкають з 2003 року, їх особистих речей в будинку не має, що також підтверджено окрім посилань позивача, актом обстеження житлового будинку, довідкою квартального комітету про те, що відповідачі за адресою позивача зареєстровані, але проживають за іншою адресою. Враховуючи, що відповідачі добровільно залишили квартиру і не мешкають в ній без поважних причин більше одного року, їх особистих речей в будинку не має, добровільно не знялися з реєстрації, до суду за викликом не зявилися, хоча судову повістку отримали, заперечень не надали, що дає право суду визнати, що вони перешкоджають позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved