Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач 21.07.2016 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON]. На випадок своєї смерті померла склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. Позивач у травні 2011 року звернулася до державного нотаріуса Тростянецької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та 20.04.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на приватні земельні ділянки, що знаходиться на території Боромлянської сільської ради. 10.02.2016 року позивач отримала від Боромлянської сільської ради довідку згідно з якою [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Однак позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріусу не видав у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, про що виніс вмотивованому постанову. Дані документи позивач дійсно не надала нотаріусу, оскільки вона їх не могла знайти. В інший спосіб вона не може оформити свої спадкові права на житловий будинок, а тому, посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Пояснила в судовому засіданні, що вона була єдиною донькою у матері, батька власного не знає, у матері чоловіка не було інших спадкоємців не має, мати заповітом все своє майно заповіла позивачу. Спірний будинок було побудовано у 1960 роках бабусею позивача, яка померла у 1981 році, та матір'ю - [PERSON], яка за фахом була будівельником. Домогосподарство складається із житлового будинку, сараю, погрібу, літньої кухні. Земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], на яких розташований спірний будинок і були надані у власність матері для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, позивач успадкувала та отримала свідоцтва про право на спадщину. Через відсутність документів, що підтверджують право власності померлої матері позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач вимушена звернутись до суду. Представник відповідача Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутність (а.с.43,62). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Охтирська районна державна нотаріальна контора Сумської області у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений, надав до суду письмову заяву, де просить справу слухати у його відсутності, проти позову не заперечує (а.с.54,79). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що матір'ю позивача є [PERSON], відомості про батька відсутні (а.с.82). Позивач після одруження 30.08.1985 року змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.83). За життя [PERSON] 03.12.2003 року склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області Бей Н.А., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла [PERSON] (а.с.13). З копії свідоцтва про смерть, виданого 01.12.2010 року виконкомом Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області серії [NUMBER], судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). Згідно з довідкою виконкому Боромлянської сільської ради на момент смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] окремо від позивача (а.с.12). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №91/2010 за заявою [PERSON], що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.77-78). Позивач 20.04.2016 року після отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на приватні земельні ділянки, що розташовані на території Боромлянської сільської ради: площею 0,4221 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер - [NUMBER]); площею 0,3843 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер [NUMBER]); площею 2,2621 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с.19,31,34). Також позивач 20.04.2016 року після смерті [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на приватні земельні ділянки, що знаходяться по [ADDRESS]: площею 0,2108 га, надана для ведення особистого селянського господарського (кадастровий номер [NUMBER]); приватну земельну ділянку площею 0,2500 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,1378 га, що надана для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с.22,25,28). Відомості про отримання позивачем вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за заповітом занесені до Спадкового реєстру та підтверджено копіями витягів про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с.20,23,26,29,32,35). Право власності за позивачем на вказані земельні ділянки підтверджено інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.21,24,27,30,33,36). Державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок за адресою [ADDRESS] через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.10). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті [PERSON] позивач обґрунтовано звернувся до суду. Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], суд виходить з такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO], на час розгляду справи і вирішення судом спору про спадкування строк, визначений частиною 1 статті 1298 ЦК України закінчився. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1217,1267 ЦК України). Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Досліджені судом докази, а також матеріали витребуваної судом за згодою позивача інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] в їх сукупності дає підстави для висновку, що спірне домоволодіння є об'єктом завершеного будівництва, проте свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок в матеріалах справи відсутній. За довідкою Комунального підприємства «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] відсутня (а.с.84). На підставі технічного паспорту, виготовленого 13.09.2013 року, по [ADDRESS] у 1969 році побудовані житловий будинок з прибудовою, ганком, сараєм, сараєм-прибудовою, погребом, літньою кухнею-сараєм, воротами та забором (а.с.14-18). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до абз.60 п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Чинне на час побудови будівель спірного домоволодіння законодавство не обмежувало строки видачі правовстановлюючих документів і реєстрації закінченого будівництвом житла. Відповідно до пункту 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року не підлягали реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Крім того, виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації такого права. Ураховуючи, що спірний будинок з господарськими будинками розташований у сільській місцевості - с.Боромля Тростянецького району він не підлягав державній реєстрації і виникнення право влансоті на нього не залежало від державної реєстрації такого права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до даних погосподарського обліку, що ведеться Боромлянською сільською радою (особовий рахунок 1155 погосподарської книги сільської ради - домоволодіння за адресою [ADDRESS] належить померлій [INFO] [PERSON], 1935 року народження (а.с. 80). Таким чином, після смерті [PERSON] позивач, яка є єдиним спадкоємцем за законом та за заповітом, протягом шести місяців з дня смерті не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, прийняла ї в установленому порядку, в силу ст.ст.1218, 1222, 1223, 1270 ЦК України набула у порядку спадкування за заповітом право власності на створене її матір'ю нерухоме майно - належний померлій житловий будинок з господарськими спорудами, які не є самочинним будівництвом, і розташовані на земельній ділянці, які належали на праві власності спадкодавцю, побудовані на відведеній для будівництва та обслуговування житлового будинку земельній ділянці, яка на цей час успадкована позивачем і право на яку посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Однак за відсутності правовстановлюючих документів на ім'я померлої, позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право власності слід визнати за ним рішенням суду. За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved