Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач 15 травня 2014 року звернулась до суду (29 квітня 2014 року позов здано на пошту) з позовом [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 29 листопада 2003 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який 19.02.2014 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року відповідач усунувся від утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям, матеріальної допомоги не надає. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, з 29.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 лютого 2014 року було розірвано (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, але розмір аліментів не визначено. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу, який суд міг би врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, позивачем не визначено частку доходу (заробітку) або ж суму аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З врахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved