Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON], 11 вересня 2013 року дав відповідачці [PERSON] завдаток за будинок в сумі 5 000 Доларів США, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується оригіналом розписки. Даний будинок належить відповідачці на праві власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 04 лютого 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, [PERSON]. Право власності на вищевказаний будинок підтверджує витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером [NUMBER] серії [NUMBER] від 04.02.2013 року. Відповідачка розпискою зобов'язалась оформити договір купівлі-продажу даного будинку на позивача, на протязі 12 місяців та оцінила будинок в 10 000 Доларів США. Також відповідачка оформила довіреність на позивача, яким уповноважила його представляти її інтереси при підготовці необхідних документів та продати за ціною і на умовах, на його власний розсуд належний відповідачці житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться у [ADDRESS]. Довіреність видана строком на три роки з правом передоручення та дійсна до 14 вересня 2016 року. Окрім того відповідачка [PERSON] добровільно надала позивачу всі оригінали документів на будинок. Також на момент зазначеної домовленості в будинку ніхто не був зареєстрований, що підтверджують записи в домовій книзі (а.с.12-14). У вересні 2014 року позивач звернувся до відповідачки з проханням оформити договір купівлі-продажу за їхньою угодою, однак відповідачка попросила зачекати деякий час для оформлення нею документації на відчуження будинку. Далі позивач неодноразово звертався до відповідачки, але вона свідомо ухилялася від виконання домовленості. Після чого позивач звернувся до КП «АППБ» Вінницької області м. Тульчина та йому був виготовлений звіт про оцінку майна, а саме: житлового будинку, загальною площею - 55,1 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). Далі позивач з документами та довіреністю звернувся до нотаріуса з метою продати даний будинок, однак нотаріус повідомила його, що дана довіреність анульована відповідачкою ще у вересні 2014 року. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача борг в сумі 5 000 Доларів США, що в еквіваленті складає 107 250 грн., стягнути з відповідача судові витрати, а також накласти арешт на рухоме і нерухоме майно (будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]) (а.с.2-4). 19.06.2015 року позивач [PERSON] надав до суду заяву про накладення арешту (для забезпечення позову). Ухвалою від 22.06.2015 року накладено арешт на майно - будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належного [PERSON], а також заборонено [PERSON] вчиняти певні дії, а саме реєструвати в органах паспортного контролю себе та будь-яких сторонніх осіб у вищезазначеному будинку. 30.07.2015 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] загальну суму, яка складає 10 тисяч доларів, що в еквіваленті становить 214 500 тисяч гривень (а.с.43-44). Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлялась у встановленому законом порядку про час і місце судового засідання, шляхом направлення конверту із рекомендованим повідомленням, який повернувся до суду за закінченням терміну зберігання. Однак, ч. 5 ст. 74 ЦПК України зазначає, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі та відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А отже, відповідачка була належним чином повідомлена, однак в судове засідання не з'явилась та письмових заперечень проти позову не надала, клопотань про відкладення розгляду справи не заявила Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах, яким обмінялись сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно змісту ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, а вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним. Стаття 570 ч. 1 ЦК України закріплює поняття завдатку, за цією статтею завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 571 УК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Стаття 31 ч. 2 ЦПК України передбачає, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У даному випадку таким доказом є оригінал розписки від 11.09.2013 року, згідно якої відповідачка отримала кошти у позивача в сумі 5000 доларів США, як завдаток за оформлення договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS], належний відповідачці на праві власності (а.с.38). Даний будинок належить відповідачці на праві власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 04 лютого 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, [PERSON] (а.с.6-9). Право власності на вищевказаний будинок підтверджує витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером [NUMBER] серії [NUMBER] від 04.02.2013 року (а.с.5). Відповідачка, згідно довіреності від 14.09.2013 року, надала позивачу право на підготовку необхідних документів та продати за ціною і на умовах і на розсуд позивача належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку на [ADDRESS] (а.с.11), але згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей, довіреність від 14.09.2013 року припинена 17.09.2014 року. Згідно зі ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved