Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач 27 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 18 вересня 2009 року. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 18 вересня 2009 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матір'ю, позивач вказує, що за час спільного сімейного життя склалися обставини, що призвели до неможливості подальшого спільного проживання, на протязі останніх двох років між ними почали виникати розбіжності та непорозуміння щодо подальшого сімейного життя, почуття поваги і любові були втрачені, шлюбні відносини припинені, зазначає, що подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного, після розірвання шлюбу спільна дитина буде проживати з відповідачкою, а тому на підставі 104, 105, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що з жовтня 2016 року він з відповідачем проживають окремо не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, підтвердила, що вони з чоловіком не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають та з жовтня 2016 року не підтримують шлюбних стосунків, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року, про що є актовий запис № 1075 (а.с. 7 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з жовтня 2016 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved