Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач 16.12.2017 року звернувся в Краматорський міський суд Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], який обґрунтовує тим, що відповідач відповідно до укладеного договору б/н від 07.09.2011 р. отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В порушення умов договору відповідач свої зобов?язання належним чином не виконував. У звязку із чим станом на 31.10.2017 року виникла заборгованість в розмірі 77827,81 грн., яка складається з: 5980,10 грн. заборгованість за кредитом; 64113,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3552,14 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3682,28 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 07.09.2011 р. у розмірі 77827,81 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю та пояснив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що дійсно він користувався кредитною карткою, та просить застосувати строк позовної давності до виниклих правовідносин. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю, та пояснив, що останній платіж був здійснений відповідачем 13.11.2014 року, в звязку із чим строк позовної давності сплив, крім того відповідно до п.2.1.1.12.6.4 Правил проценти з травня 2015 року не повинні нараховуватися, пеня та штрафи не підлягають стягненню бо відповідач мешкає в зоні АТО. Просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україна, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У судовому засіданні встановлено, що 07.09.2011 року відповідач підписав заяву на отримання кредитного ліміту, із базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць (а.с.5). Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 31.10.2017 року становить 77827,81 грн., яка складається з: 5980,10 грн. заборгованість за кредитом; 64113,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3552,14 грн. заборгованість за пенею та комісією; 4182,28 грн. заборгованість по судовим штрафам (а.с.3-4). Як вбачається з наданого розрахунку пеня виникла в період починаючи з 30.11.2014 року. Як вбачається з банківської виписки за карткою [PERSON], останній дійсно користувалася наданими банком кредитними коштами, про що також не заперечував у судовому засіданні., та 13.11.2014 року відповідачем в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором було зроблено останній платіж в розмірі 400 грн. через термінал самообслуговування. Статтями 257, 261, 264, 266, 267 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, враховуючи, що останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 13.11.2014 року в сумі 400 грн., а саме маючи заборгованість за кредитним договором відповідач лише частково сплатив заборгованість, позов подано 06.12.2017 року, тобто від дня, коли банк дізнався про порушення свого права до моменту звернення до суду пройшло більше 3 років, суд вважає, що у заявлених позовних вимогах про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б\\н від 07.09.2011 року слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності. Суд не приймає як підставу для переривання строку позовної давності платіж в сумі 8,34 від 28.04.2015 року з призначенням платежу «перевод средств между счетами по договору» та платіж від 10.08.2015 року в сумі 39,52 грн. призначення платежу «автомотическое погашение просроченой задолженості з зарплатной карти», де ці платежі були зроблені без відома та волі відповідача. Інших доказів переривання строку позовної давності в суд не представлено. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір залишається на позивачеві.

Outcome: dismissed