Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач 29 червня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3\~000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування в сумі 36,0% річних. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором - кредит надав, але [PERSON] в порушення умов договору допустила прострочення повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у зв'язку із чим за нею утворилась заборгованість, яка станом на 13.06.2017 року становить 21\~110,88 грн., з якої: тіло кредиту 2\~226,43 грн.; відсотки за користування кредитом 10\~893,88 грн.; пеня 6\~747,19 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 993,38 грн. Посилаючись на викладені обставини у позові позивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 02.08.2008 року у сумі 21\~110,88 грн. та судові витрати по справі. Позивач в особі свого представника у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. В змісті позовних вимог просить справу розглядати без присутності свого представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.3). Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій частково визнала позовні вимоги. Заперечувала щодо стягнення із неї нарахованих відсотків за користування та пені (а.с.39). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року [PERSON] звернулася до установи ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою на отримання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, який їй було встановлено в сумі 3\~000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.10). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.08.2008 року, яка станом на 13.06.2017 року становить 21\~110,88 грн., з якої: тіло кредиту 2\~226,43 грн.; відсотки за користування кредитом 10\~893,88 грн.; пеня 6\~747,19 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 993,38 грн. (а.с.5). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Суд бере до уваги, заперечення відповідачки проти задоволення позову в частині стягнення з неї відсотків та пені та виходить із наступного. Відповідно до п.2.1.1.12.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. У відповідності до п.2.1.1.12.2.2. Умов та Правил надання банківських послуг разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочення понад 90 днів клієнт сплачує банку пеню в розмірах зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. В п.2.1.1.12.6.1. Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що у разі виникнення прострочення зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банк штраф, у розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчитиме про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки нарахованих позивачем сум штрафів у загальному розмірі 1\~243,38 грн., а також у відповідності до вимог п. 2.1.1.12.2.2. Умов та Правил надання банківських послуг, суми нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 10\~893,88 грн. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 1\~600,00\~грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial