Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.08.2015 року звернулася до суду з позовом [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який він успадкував разом з братом - відповідачем за справою [PERSON] за законом після батьків, але не оформив свої спадкові права. Позивач в шестимісячний строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видач свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності померлого на вказаний житловий будинок, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок у спадкоємця відсутній, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.09.2015 року відкрито провадження за справою та призначено до судового розгляду. 14.10.2015 року відповідач подав до суду заперечення проти позову, згідно яких просить у задоволенні позову відмовити, зазначив, що спадкоємцями першої черги після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] є їх діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачем до первісного позову не додано доказів того, що її чоловік - [PERSON] прийняв спадщину після смерті батьків, а тому позивач не довела свого права набуття у власність у порядку спадкування 1/2 частини спірного житлового будинку після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідач подав до суду зустрічний позов від 20.10.2015 року до [PERSON] про визнання права власності, свої вимоги обґрунтував тим, що померли його батьки [PERSON] у 1994 році та [PERSON] у 1998 році, після їх смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить з 1970 року на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.01.1970 року, виданого Виконавчим комітетом Антонівської селищної ради, [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом у зв`язку з інвалідністю батька та тим, що мати була прикута до ліжка здійснював за батьками догляд та з моменту смерті батька до моменту смерті матері проживав у спірному будинку з батьками. З урахуванням положень ст.549 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті батька, позивач за зустрічним позовом та його мати фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON] у рівних частках, однак не оформили своїх спадкових прав та не отримали свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину після померлого батька, ані шляхом вступу у володіння або управління спадковим майном, ані шляхом подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним, позивач за зустрічним позовом просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] . Ухвалою суду від 20.10.2015 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до провадження та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», цивільна справа №666/5063/15-ц передана до Херсонського міського суду Херсонської області. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2016 року цивільну справу розподілено судді Майдан С.І. Ухвалою суду від 29.11.2016 року зустрічний позов [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову. 13.12.2017 року представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] уточнила заявлені зустрічні позовні вимоги та виклала їх у наступній редакції: просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину спадкового майна, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та грошового вкладу з відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходиться в ТВБВ 10021 АТ «Державний ощадний банк України» м.Херсона на рахунках ТВБВ [NUMBER] [NUMBER]; ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] після смерті батька - [PERSON] . Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 березня 2014 року, зареєстроване в реєстрі за №1-375 (№1-397), на грошовий вклад з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходиться в ТВБВ 10021 АТ «Державний ощадний банк України» м.Херсона на рахунках ТВБВ [NUMBER] [NUMBER]; ТВБВ [NUMBER] [NUMBER], видане [PERSON] . Ухвалою суду від 13.12.2017 року за заявою представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] залишені без розгляду зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на усе майно, спадкування на яке він був позбавлений у той або інший спосіб, після смерті своїх батьків [PERSON] і [PERSON] . Ухвалою суду від 31.05.2018 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 24.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги за первісним позовом, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. В останнє судове засідання представник позивача за первісним позовом не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Крім цього, позивач була допитана в якості свідка, підтвердила обставини, викладені в первісному позові. В останнє судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні представники відповідача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] проти задоволенні первісних позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у зустрічному позові. В подальшому в судові засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надавали до суду заяви про відкладення розгляд справи неодноразово. В подальшому у зв`язку із заміною представника відповідача за первісним позовом, новий представник [PERSON] надав заяву про відкладення розгляду справи. Суд, з урахуванням приписів ст.223 ЦПК України та тієї обставини, що первісний та зустрічний позови сторонами підтримані, надано пояснення сторонами, вважає неявку відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] та його представників такою, що не перешкоджає розгляду справи. Представник третьої особи Першої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішення спору покладався на розсуд суду. Зважаючи на те, що сторони за справою в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівництво від 26.01.1970 року житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано в Херсонському БТІ. Зазначену обставину підтверджують також матеріали дослідженої судом інвентарної справи. Рішенням від 05.10.1977 року №138/19 Антонівської селищної ради присвоєно новий номер [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 02.09.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 20 липня 1950 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Згідно актового запису про народження №32, складеного 10.09.1948 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . З паспорту громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 27.05.2002 року Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, вбачається що його зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно актового запису про народження №55 батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про укладення шлюбу №116, зробленого 20.02.1990 року Дніпровським райвідділом РАЦС м.Херсона, 20.02.1990 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №134, зробленого 11.10.1994 року Антонівською селищною радою Дніпровського району м.Херсона, [PERSON] помер [INFO] . Спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилась до 26.10.2015 року. Згідно актового запису про смерть №161, зробленого 04.11.1998 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, [PERSON] померла [INFO] . Зі спадкової справи №103/1999, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що на момент смерті вона мешкала за адресою: [ADDRESS] , до складу спадщини увійшов спірний житловий будинок. До Першої Херсонської державної нотаріальної контори в установленому законом порядку із заявами 17.02.1999 року про прийняття спадщини звертались її сини: [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , та 30.04.1999 року [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтв про прийняття спадщини не видавалось. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент прийняття спадщини, згідно якої встановлювалось, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщині в рівних частках, що вбачається з наступних підстав. На день смерті спадкодавця [PERSON] ( [INFO] ) він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.09.1993 року. За зазначеною адресою мав зареєстроване місце проживання його син [PERSON] (з 10.09.1993 року), що вбачається з будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.94-96 т.1). Згідно актового запису про смерть №505, складеного 02.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] помер [INFO] . Зі спадкової справи №624/2013, заведеної Першою Херсонською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом зверталась його дружина - позивач за справою [PERSON] . Згідно листа Першої Херсонської державної нотаріальної контори від 09.04.2014 року №301/02-14 в Першій Херсонській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №624/2013, єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина - [PERSON] . Заявою від 10.01.2014 року [PERSON] просила Першу Херсонську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0574 га, що розташована по [ADDRESS] . 10.01.2014 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,0574 га, розташовану: [ADDRESS] . Заявою від 20.03.2014 року [PERSON] просила Першу Херсонську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на грошові заощадження. Довідкою Філії-Херсонське облуправління АТ «Державний ощадний банк» від 21.02.2014 року №16/3-11/77 повідомлено, що на ім`я [PERSON] , 1917 р.н., в ТВБВ 10021 відкрито рахунки: ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] на суму 50,36 гривень; ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] на суму 2419,68 гривень. Заповідальне розпорядження по вказаним рахункам не складено. 20.03.2014 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, що складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ 10021 АТ «Державний ощадний банк України» м.Херсона на рахунках: рахунки вкладені після 02.1992 року: ТВБВ 10021 відкрито рахунки: ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] на суму 50,36 гривень; компенсаційні рахунки, які були нараховані згідно закону України від 21.11.1996 року №537/96-ВР «Про Державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»: ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] на суму 2419,68 гривень. У свідоцтві зазначено, що вказане спадкове майно належало [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав згідно довідки №16/3-11/11, виданої 21.02.2014 року Філією-Херсонське облуправління АТ «Державний ощадний банк» м.Херсона. Відповідно до листа від 30.12.2013 року вих.№1078/02-14 Першої Херсонської державної нотаріальної контори роз`яснено, що оскільки документів, які підтверджують належність спадкодавцю спадкового майна, а саме: правовстановлюючих документів на житловий будинок під [ADDRESS] , спадкоємцем надано не було, то виходячи з цього нотаріус не вправі вчинити таку нотаріальну дію, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на таке майно. У зв`язку з чим, для вирішення даного питання [PERSON] необхідно звернутися до суду. Листом Першої Херсонської державної нотаріальної контори від 15.06.2015 року [PERSON] роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті [PERSON] , оскільки вона не надала право установчі документи на нього (а.с.93 т.1). Зі спадкової справи №626/15, заведеної 26.10.2015 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що 26.10.2015 року із заявою про прийняття спадщини, яка складається із 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , звертався його син [PERSON] , а також 08.12.2015 року із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , яка зазначила, що її чоловік, син спадкодавця, [PERSON] , який помер [INFO] , фактично прийняв спадщину у вигляді частини житлового будинку, так як проживав разом з померлим на момент смерті, сплачував рахунки та управляв майном, але не оформив своїх спадкових прав, яку вона в свою чергу прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] . [PERSON] у заяві про прийняття спадщини зазначив, що спадкове майно він прийняв, так як на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, на підтвердження зазначеного надав акт Антонівської сільської ради від 09.10.2015 року, довідку Антонівської сільської ради від 19.10.2015 року. З матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , [INFO] сплатив земельний податок за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] . Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям [PERSON] не видавалось, у зв`язку з розглядом судом спору щодо визнання права власності. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004р., правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Статтею 529 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.548 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У п.3.3 розділу 1 ч.II Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009 зазначається, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Тобто, до спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року, допускається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004 року, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. З витягу з будинкової книги вбачається, що [PERSON] та його батько [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , зазначене зареєстроване місце проживання [PERSON] мав на момент смерті. З довідки Виконавчого комітету Антонівської селищної ради м.Херсона Херсонської області від 24.11.2015 року вбачається, що [PERSON] безперервно проживав у своєму будинку за адресою: [ADDRESS] до моменту смерті [INFO] , що також підтверджується актом Виконавчого комітету Антонівської селищної ради м.Херсона Херсонської області від 20.11.2015 року. З довідки Виконкому Антонівської селищної ради м.Херсона Херсонської області від 19.10.2015 року вбачається, що [PERSON] з моменту смерті батька [PERSON] ( [INFO] ) фактично проживав за необхідності за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , утримував будинок, вів спільне господарство, розпоряджався майном, доглядав за хворою (лежачою) матір`ю до її смерті - [INFO] , про що також зазначено в акті від 09.10.2015 року квартального комітету №8 Органу самоорганізації населення Дніпровського району м.Херсона. Згідно акту Квартального комітету №8 Антонівської селищної ради від 09.10.2015 року [PERSON] з моменту смерті свого батька ( [INFO] ) [PERSON] в подальшому проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Утримував будинок, вів господарство та розпоряджався майном, доглядав за матір`ю до її смерті (а.с.30 т.1). Також згідно акту Виконавчого комітету Антонівської селищної ради м.Херсона Херсонської області від 17.11.2015 року [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 1994 року по 1998 рік (доглядав хвору матір до моменту її смерті) у будинку з пічним опаленням, скрапленим газом не користувався та до дня видачі акту будинок не газифіковано, тобто пічне опалення (а.с.109 т.1). Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги покази допитаних в судовому засіданні в якості свідків позивача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] , який є сином позивача за первісним позовом, які зазначили, що до 1994 року проживали в будинку [ADDRESS] , відповідач за первісним позовом разом з батьками не проживав, участі в їх догляді не приймав, оскільки ці покази спростовуються актами та довідками Херсонської міської ради. Щодо первісним позовних вимог та зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину спадкового майна: спірного житлового будинку та грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом. В ході судового розгляду справи судом встановлені обставини щодо реєстрації місця проживання чоловіка позивача за первісним позовом [PERSON] разом зі спадкодавцем - його батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день смерті останнього, сплати земельного податку за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , на якій розташований спадковий будинок, після смерті спадкодавця [PERSON] , а тому прийняв спадщину після смерті батька на 1/3 частину спадкового майна, до складу якого входив спірний будинок [ADDRESS] та грошові вклади, проте свої спадкові права він не оформив у встановленому законом порядку. Крім нього спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та його син [PERSON] . Також судом встановлені обставини щодо проживання позивача за зустрічним позовом [PERSON] протягом шести місяців після смерті батька [PERSON] у спадковому житловому будинку [ADDRESS] , його утримання та догляд за матір`ю [PERSON] , а тому після смерті батька [PERSON] прийняв спадщину на 1/3 частину спадкового майна, до складу якого входив спірний будинок [ADDRESS] та грошові вклади, проте свої спадкові права він не оформив у встановленому законом порядку. Разом з цим, [PERSON] також прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] у розмірі 1/3 частини спадкового майна, до складу якого входив спірний будинок [ADDRESS] та грошові кошти, з тих підстав, що вона проживала у спадковому житловому будинку на день смерті спадкодавця, утримувала його, що не заперечувалось сторонами за справою, проте свої спадкові права вона не оформила у встановленому законом порядку. Крім того, [PERSON] не зверталась із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку як власник майна, набутого у шлюбі. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звертались її сини [PERSON] та [PERSON] , проте свідоцтва про прийняття спадщини не видавались. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється в момент її смерті, відповідно на ім`я [PERSON] не може бути виданий правовстановлюючий документ. А відтак [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті батька по 1/3 частині спадкового майна та після смерті матері по 1/6 частині від належній їй 1/3 частини майна, а всього після смерті батьків вони успадкували по 3/6 частині (бо 1/2 частині) спадкового майна. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволенні первісного позову та зустрічного позову щодо визнання права власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та за [PERSON] в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] , та смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , по 1/2 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2014 року, зареєстроване в реєстрі за №1-375 (№1-397), на грошовий вклад з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходиться в ТВБВ 10021 АТ «Державний ощадний банк України» м.Херсона на рахунках ТВБВ [NUMBER] [NUMBER]; ТВБВ [NUMBER] [NUMBER], видане [PERSON] , суд прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Якщо успадковане майно підлягає обов`язковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємців на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, оскільки право на спадкове майно у них виникає з моменту відкриття спадщини. За змістом ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У зв`язку з видачею [PERSON] 20.03.2014 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ 10021 АТ «Державний ощадний банк України» м.Херсона на рахунках: рахунки вкладені після 02.1992 року: ТВБВ 10021 відкрито рахунки: ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] на суму 50,36 гривень; компенсаційні рахунки, які були нараховані згідно закону України від 21.11.1996 року №537/96-ВР «Про Державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»: ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] на суму 2419,68 гривень, які належали [PERSON] , який помер [INFO] , було порушено право позивача за зустрічним позовом на спадщину за законом, та з метою захисту прав [PERSON] , який, будучи спадкоємцем померлого [PERSON] у встановленому порядку прийняв спадщину, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки, внести зміни відповідно до вимог ЦК України у свідоцтво про право на спадщину без згоди спадкоємця, якому видано це свідоцтво, неможливо, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 20.03.2014 року [PERSON] на спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] . В решті зустрічні позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину спадкового майна, яке складається з грошового вкладу з відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходиться в ТВБВ 10021 АТ «Державний ощадний банк України» м.Херсона на рахунках ТВБВ [NUMBER] [NUMBER]; ТВБВ [NUMBER] [NUMBER] після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що спадкові права на грошовий вклад на 1/2 його частину [PERSON] має можливість отримати в нотаріальній конторі та перешкод для цього не має.

Outcome: partial