Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з позовом у якому вказало, що 23.08.2016 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON], був укладений Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4610/0000018, предметом якого є страхування транспортного засобу «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 13.11.2016 року в м. Запоріжжі, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ГАЗ», державний реєстраційний номер И39703П, під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року № 337/4544/16-п, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. За Висновком експертно автотоварознавчого дослідження № 2738 від 22.11.2016 року, складеного ФОП «[PERSON]П.», розмір відновлювального ремонту та матеріального збитку складає 247783,24 грн. Крім цього, згідно Рахунку № СБА-К-000000000016811 від 22.11.2016 року ТОВ «Бриллиант Авто», вартість ремонту склала 219342,10 грн. У відповідності до умов Договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового [PERSON], здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 219342,10 грн. на рахунок СТО. Пунктом 1.2.2. Договору страхування передбачено франшизу у розмірі 0,5% від страхової суми (але не менше 50 євро), що дорівнює 2784,60 грн. Розрахунок страхового відшкодування: вартість ремонту\~219342,10\~грн.\~-\~франшиза 2784,60\~грн. = 216557,50 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована\~у ТДВ\~«СТ «Домінанта»,\~згідно полісу\~АЕ/9195666,\~(страхова\~сума 100000\~грн.;\~франшиза 0\~(нуль)грн.),\~згідно [PERSON] МТСБУ\~та Розширеної\~Довідки ДАІ.\~На сьогоднішній\~день Третя\~особа не\~відшкодувала Позивачу\~в межах\~ліміту страхове\~відшкодування за\~полісом АЕ/9195666.Розрахунок\~позовних вимог:\~виплачене відшкодування\~-\~страхова сума\~за полісом\~ОСЦПВВНТЗ = 216557,50 грн. 100000 грн. = 116557,50 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] шкоду у розмірі 116557,50 грн., та судові витрати. Ухвалою від 10.07.2017 року, відкрито провадження по справі. 31.07.2017 року до суду, від представника відповідача, надійшли заперечення на позов у яких, окрім іншого зазначено, що відповідач всі викладені в позовній заяві обставини стосовно дорожньо- транспортної пригоди, включаючи визначення винної в ній сторони, жодним чином\~неоспорює. Стосовно розміру\~заподіяних зіткненням\~транспортних засобів\~збитків тапричинного звязку\~між ними\~та конкретною\~страховою подією\~вимоги позивача,\~вважає належнимчином не підтверджені та визнані бути не можуть. Розмір збитків позивач підтверджує висновком експертно-товарознавчого дослідження № 2738, що його було виконано на замовлення позивачасудовим експертом [PERSON] 22.11.2016 р., який не може вважатися достовірним доказом, адже його проведено на замовлення однієї сторони із навмисним позбавленням іншої сторони можливості реалізувати надане їй законодавством право взяти участь в огляді та пересвідчитися в тому, що всі наведені у висновку пошкодження автомобіля, дійсно, мають відношення до скоєного за участю відповідача зіткнення. [PERSON] доказом обсягу пошкоджень, завданих автомобілю в результаті страхового випадку, є довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 3016321519783794, видана Управлінням патрульної поліції. Згідно із довідкою, автомобіль зазнав пошкодження передньої\~лівої нижньої\~частини.Жодної конкретизації переліку виведених з ладу деталей та вузлів довідка не містить, що фактично унеможливлює встановлення прямого причинного звязку між протиправними діями Відповідача і встановленим експертом розміром збитків, принаймні, стосовно тих деталей та вузлів, які не розташовані безпосередньо у передній нижній лівій частині Автомобіля. При цьому, враховуючи, що Автомобіль, очевидно, на момент розгляду справи вже відновлено, встановити достовірний розмір збитків від ДТП, що сталося з ним 16.11.2016 р., наразі навряд чи можливо, а, отже, згідно зі статтями 1166, 1187 і 1192 Цивільного кодексу України позовні вимоги не можуть бути задоволені як такі, що не підтверджені достовірними доказами. Крім наведеного, Відповідач також зазначає, що вартість відновлювального ремонту Автомобіля, згідно з Висновком, складає 247783,24 грн., з яких: вартість ремонтно-відновлювальних робіт 8827,20 грн.; вартість використовуваних матеріалів 13190,89 грн.; вартість запасних частин, що підлягають заміні 225765,14 грн. Отже, переважна частина (91,11 %) збитків припадає на запчастини, які мають бути замінені. Перелік цих запасних частин наведено ремонтною калькуляцією до висновку, при цьому, навіть поверхневе вивчення цього переліку дозволяє зробити висновок, що значна частина запасних частин (паски та подушки безпеки, підлокітники, тощо) не має відношення до кузова. Між тим, згідно з рахунком-фактурою № СБА-К-000000000016811 від 22.11.2016 р., виставленого позивачеві станцією технічного обслуговування ТОВ «Бриллиант-АВТО», сума 219342,10 грн., яку, за вирахуванням франшизи, позивач сплатив як страхове відшкодування та вимагає від відповідача у даній справі, є відновлювальним ремонтом кузова автомобіля. 21.11.2017 року до суду, від представника відповідача, надійшли додаткові заперечення на позов у яких вказано, у тому числі, що позивачем було проігноровано обставину, що навіть пошкоджені деталі мають певну цінність, яка, з огляду на стан пошкодженого автомобіля до аварії (майже новий) та значний перелік повністю замінених вузлів, с чималою. Враховуючи, що, як випливає з письмових пояснень позивача, всі зняті з автівки деталі наразі втрачено (або реалізовано особою, яка не мала на це юридичних підстав), розмір збитків, завданих в результаті ДТП та предявлених до відшкодування відповідачеві, є завищеним з прямої вини (недбалості) позивача. Той факт, що третя особа не заявляла своїх прав на вказані вище деталі, не позбавляє відповідача можливості ним (правом) скористатися і в будь-якому випадку не звільняє позивача від обов'язку забезпечити збереження відповідного майна для передачі його особі (або особам), які відшкодують понесені страховою компанією витрати та заявлять про бажання отримати ці деталі у власність. Надані позивачем документи свідчать лише про те, що власник автомобілю КІА отримав від позивача страхове відшкодування у завищеному розмірі. Сума завищення відшкодування складається з вартості непідтверджених ремонтних робіт на 16498,77 гри. та вартості замінених (знятих з автомобіля пошкоджених) деталей. Крім того, у ремонтні роботи на 200058,73 грн. могли бути включені роботи та деталі, що не повязані зі збитками завданими [PERSON]М, а відсутність деталізації у акті надання послуг від 28.02.2017 №БА-К-000000000016811 не дозволяє перевірити його належним чином. Та обставина, що позивач не провів оцінку вартості деталей, що були замінені під час ремонту на нові та не вжив дій спрямованих на вилучення цих деталей у свою власність з метою їх подальшого продажу або ж передачі [PERSON] за рішенням суду, не означає, що за помилки позивача під визначення розміру страхового відшкодування, допущені в цій справі, повинен платити відповідач. 21.11.2017 року, ухвалою суду, до справи залучено, у якості третьої особи, [PERSON]. 26.01.2018 року від відповідача до суду надійшли пояснення, у яких відповідач [PERSON], окрім іншого, вказав, що згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,\~необхідних для\~відновлення пошкодженої\~речі.\~У випадку\~якщо на\~момент розгляду\~справи пошкоджену\~річ вже\~відновлено,\~вартість необхідних\~для цього\~робіт,\~цілком зрозуміло,\~визначається на\~момент їх\~виконання,\~відповідно до фактичної суми коштів, яку було на це витрачено. Незалежна оцінка вартості ремонту, проведена щонайменш за три місяці до фактичного виконання робіт (перший з двох актів виконаних робіт датовано 28.02.2017 р., тим часом коли дата оцінки - 22.11.2016 р.), згідно з якою вартість ремонту складає 247783,24 грн., а не 219342,10 грн., як нібито відбулося за фактом, - не є належним (і достатнім) доказом розміру збитку, що підлягає відшкодуванню, адже: не обґрунтовує заявлену до відшкодування суму; не відповідає моменту, станом на який, згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України, має визначатися ця сума (момент виконання робіт). Відповідач вважає очевидною відсутність документального підтвердження того, що суму216557,50\~грн.,\~яку позивач\~перерахував на\~користь ТОВ\~«Бриллиант Авто»,\~дійсновитрачено на відновлення речі, що її було пошкоджено в результаті винних дій Відповідача. Всі матеріали справи у сукупності (включаючи подану з порушенням встановлених строків «Ремонтну калькуляцію») чітко свідчать про те, що дійсні витрати на відновлення пошкодженого в результаті винних дій позивача транспортного засобу документально не підтверджені. В процесі ремонту автомобіля [NUMBER] узгодженими діями позивача та ТОВ «Бриллиант АВТО» було допущене свідоме завищення дійсних витрат над задекларованими, що, скоріш за все, виразилося в придбанні більш дешевих аналогів замість оригінальних запчастин, або, враховуючи, що пошкоджені запасні частини, всупереч принципам добросовісності та розумності, зникли, - в фактичному ремонті цих запчастин замість їхньої заміни. В такому випадку вимагання від винної у скоєнні ДТП особи коштів, які свідомо перевищують розмір вже відшкодованої шкоди (особливо якщо згадати, що 100000 грн. з «вартості ремонту» позивач отримав від іншої страхової компанії) є не лише безпідставним, але й таким, що має ознаки кримінального правопорушення. Просить суд в задоволенні позову відмовити повністю, та винести окрему ухвалу стосовно порушення посадовими особами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення (зокрема, передбаченого частинами 2 та 3 ст.191 Кримінального кодексу України) та надіслати її прокурору або органу досудового розслідування. Відповідно до пп.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147 від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.), справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 29.01.2018 року ухвалою суду, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. 02.02.2018 року до суду, від представника відповідача, надійшов відзив на позов, у якому окрім іншого вказано, що з документів, наданих позивачем, неможливо встановити, що являє собою сума позову, які саме роботи (запасні частини) до неї включено і яка їхня вартість (зокрема, чи не перевищує вона вартість відповідної позиції, згідно з експертною оцінкою збитків). За таких обставин вартість виконання роби, необхідних для відновлення пошкодженого в результаті пригоди транспортного засобу, станом на дату виконання цих\~робіт,\~позивачем не доведено. З наявних у справі матеріалів чітко вбачається штучне збільшення понесених збитків, зокрема, на вартість зниклих оригінальних запчастин, які мали бути збережені, а також на додаткові 16498,77 грн., які не були включені в первісний акт виконаних робіт, втім, зазначені в не підписаному виконавцем акті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з мотивів викладених у запереченнях, додаткових запереченнях, відзиву, просив у позові відмовити. Треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», [PERSON], у судове засідання не зявилися, сторони наполягали на розгляді справи за їх відсутності. У судовому засіданні, окрім пояснень сторін, заяв, клопотань про проведення певних процесуальних дій, виклик свідків, призначення експертиз, витребування доказів, від сторін не надходило. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом було встановлено наступні фактичні обставини та спірні правовідносини. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП(а.с.17). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яке набрало законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до тексту постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року, 13.11.2016 року о 12 годині 45 хвилин, [PERSON] в м. Запоріжжя по вул. Наукове містечко, 59, керуючи автомобілем «ГАЗ-2410», державний реєстраційний номер И39703П не врахував дорожню обстановку та на слизькій дорозі не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] В наслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 13.11.2016 року, що також відповідачем не оспорюється і визнається. Судом також встановлено, що 23.08.2016 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON], був укладений договір добровільного страхування наземног8о транспорту «КАСКО» №009045/4610/0000018, предметом якого є транспортний засіб «КІА SPORTAGE», реєстраційний номер [NUMBER](а.с. 10-15). 14.11.2016 року потерпіла особа [PERSON] звернувся з заявою до ПрАТ «СК «Уніка» про виплату страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування №009045/4610/0000018 від 23.08.2016 року(а.с.7-9). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати. Судовим експертом [PERSON] складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 2738 від 22.11.2016 року, відповідно до якого матеріальна шкода спричинена володільцю автомобіля КІА SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] складає 247783,24 грн.(а.с.18-55). Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. ТОВ «Бриллиант Авто» [PERSON] було виставлено рахунок № СБА-К-000000000016811 від 22.11.2016 року за відновлювальний ремонт кузова автомобіля 219342,1 грн.(а.с.56). Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору, на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акта. Наказом № 00208170 від 30.11.2016 року ПрАТ «СК «Уніка», на рахунок ТОВ «Бриллиант Авто», шляхом перерахування безготівкових коштів, в рахунок відшкодування, виплачено 216557,5 грн.(а.с.5), що також підтверджується платіжним дорученням № 042812 від 30.11.2016 року(а.с.57). Сума відшкодування визначена у відповідності страхового акту № 00208170, затвердженого 30.11.2016 року, в вирахуванням франшизи в 2784,6 грн.(а.с.6), згідно до п. 1.2.2. договору страхування №009045/4610/0000018 від 23.08.2016 року(а.с.10). Суд не приймає у якості доказу, та відхиляє посилання позивача на акти надання послуг ТОВ «Бриллиант Авто» №БА-К-000000000016811 від 28.02.2017 року(а.с.142), №БА-К-00000000003608 від 17.08.2017 року(а.с143), так як вони складені після фактичної виплати суми 30.11.2016 року, і відсутністю підтвердження відношення даних актів до відшкодування шкоди заподіяною при ДТП яке мало місце 13.11.2016 року. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.07.2017 року стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 100000 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Рішення набрало законної сили 28.07.2017 року(а.с.141). Відповідно до ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно до тексту рішення Господарського суду м. Києва від 11.07.2017 року, судом встановлено, що відповідно до полісу № АЕ/9195666, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», страхувальником за даним полісом визначено [PERSON], ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100000 грн., строк дії полісу з 12.05.2016 року по 05.05.2017 року. За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 100000 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена висновком № 2739 від 22.11.2016, рахунком-фактурою № СБА-К-000000000016811 від 22.11.2016, страховим актом № 00208170 від 30.11.2016 по договору страхування та платіжним дорученням № 042812 від 30.11.2016, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АЕ/9195666)(а.с.135-140). Представник відповідача стверджуючи, що рішення Господарського суду м. Києва від 11.07.2017 року не має приюдиційного значення, та обставини встановлені рішенням підлягають повторному доказуванню, не спростував їх у загальному порядку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином судом встановлено, що ПрАТ «СК «Уніка» виплатила потерпілій особі, шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Бриллиант Авто», в рахунок відшкодування шкоди, грошову суму в розмірі 216557,5 грн. Вказана сума була частково компенсована за рішенням Господарського суду м. Києва від 11.07.2017 року у розмірі 100000 грн., та не відшкодовано залишилось 116557,5 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Щодо твердження представника відповідача, відповідача про завищення дійсних витрат. Ремонтна калькуляція № 3394 від 30.11.2016 року ТОВ «Бриллиант Авто», містить суму в 243713,44 грн.(а.с.173-176), що менша ніж сума визначена судовим експертом [PERSON], та враховуючи твердження позивача про наявність знижки у розмірі 10%, яке не спростовано відповідачем, то простими арифметичними діями встановлюється сума в 219342,1 грн., на яку і було виставлено рахунок. Посилання представника відповідача, відповідача на певні дії позивача та ТОВ «Бриллиант Авто» які призвели до завищення вартості робіт, суд відхиляє, так як не підтверджені у ході судового засідання. Суд відхиляє посилання представника відповідача на п. 14 Постанови пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року згідно якого ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого про відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Так, відповідачем не доведено, які конкретно деталі автомобіля мали певну цінність після їх заміни на нові. З пояснень представника позивача вбачається, що подальша доля запчастини йому не відома, та на баланс не приймалися. Підстав для зменшення суми реальних збитків, понесених позивачем, на суму вартості заміненого майна, суд також не вбачає, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо вартості пошкоджених деталей, їх ознаків, що позбавляє суд можливості врахувати їх вартість. Разом з тим, відповідач не позбавлений можливості звернутись із заявою до відповідних осіб про повернення йому, після відшкодування збитків, самих замінених деталей, або їх вартості. В судовому засіданні не встановлено фактів які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри, або обґрунтованих підстав для реагування окремою ухвалою суду до прокурора та органу досудового розслідування про кримінальне правопорушення передбачене ч. 2, 3 ст.191 КК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved