Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.03.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] у її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 13.03.2019 року і до досягнення сином повноліття. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 21.03.2019 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом учасників справи. Розгляд справи по суті відбувся 09.07.2019 року, без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з [INFO] , у котрому у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на момент подання даного позову проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час не надає жодної матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, участі у його вихованні та розвитку не бере, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Позивач стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на свого сина, однак він офіційно не працевлаштований та живе з тимчасових заробітків, а тому наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі - у розмірі 2 500 грн., починаючи з 13.03.2019 року і до досягнення сином повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак 15.05.2019 року під вх. № 2218 подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки та порядку не подав. З огляду на вказане, суд, виходячи з положень ст. ст. 280-281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області, за час перебування у котрому [INFO] у них народився син [PERSON] , який на даний час є малолітнім. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області 04.02.2015 року, стверджується, що батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідач. Таким чином, беззаперечно доведено, що відповідач є рідним батьком [PERSON] , [INFO] і на нього покладений обов`язок утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Судом також встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем за зареєстрованим її місцем проживання та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 171/02-22, виданою Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області 06.03.2019 року. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При наданих позивачем та зібраних матеріалах справи, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача стабільного заробітку та офіційного доходу, а також відсутності у нього на утриманні інших осіб, суд вважає, що з відповідача на користь позивача можливо стягувати аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 2 500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини. Такий розмір стягнення аліментів суд визначає з урахуванням відсутності у відповідача інших утриманців та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що, виходячи із встановленого законом рекомендованого розміру аліментів на дитину відповідного віку, не суперечитиме інтересам малолітньої дитини та відповідача, буденеобхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 500 грн..

Outcome: approved