Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач 27 лютого 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягненя боргу за договором позики, посилаючись на те, що 21.04.2011 між ним та відповідачкою був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 грн., що відповідало на час укладання договору позики 2750 доларів США, строком на шість місяців, тобто до 22.10.2011 року. Позивач стверджує, що до теперішнього часу борг відповідачкою не повернуто, а тому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у сумі 22000 грн., а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.19,20). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, у відповідності до якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 грн., що на день складання договору було еквівалентно 2750 доларів США, строком на шість місяців (а.с. 3). У своєму позові [PERSON] вказує, що до теперішнього часу борг відповідачкою не повернуто, на прохання щодо повернення боргу відповідачка ніяк не реагує, урегулювати спір мирним шляхом неможливо. Станом на час звернення з позовом до суду - 27.02.2014 року, борг відповідачкою не повернуто. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Отже, виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що грошові кошти відповідачкою не повернуті, суд вважає позовні вимоги [PERSON] - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved