Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 травня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2004 року. Від шлюбу мають двох дітей: синів [PERSON], 08 січня 2006 року народження.та [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю вони прожили до квітня 2013 року, однак спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, через що фактично припинили спільне проживання і на даний час вона проживає з синами окремо від відповідача, спільного господарства з ним не веде. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Тому просила розірвати шлюб, визначити місце проживання дітей з нею, відновити дошлюбне прізвище Грицаненко. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила не призначати строк для примирення, так як збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам її дітей, її чоловік не здатен до сімейного життя, ображає її в присутності дітей, не приймає участі у вихованні дітей та матеріально не допомогає, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поштових довідок останній не проживає за адресою його місця реєстрації, а відтак в силу ч.5 статті 74 ЦПК України вважається таким, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.26,27) Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 2004 року. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON], 08 січня 2006 року народження.та [PERSON], [INFO]. Через втрату почуттів любові та поваги сторони припинили сімейні стосунки і понад три роки проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Позивач просила суд не призначати їм строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її дітей, вона втратила почуття поваги та любові до чоловіка, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дітей за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд відновлює позивачу її дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 551 гривень 21 копійку (а.с.1), тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ці судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved