Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач 15.01.2018 звернувся до суду з позовною заявою та просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем по справі, зареєстрований 06.12.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 1080, від якого вони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з серпня 2015 розпалася їх з відповідачем сім`я, а в липні 2017 року, повернувшись з м. Санкт-Петербург, де він працював, від [PERSON] йому стало відомо, що вона знайшла іншого чоловіка, з яким бажає укласти шлюб. Він зживав заходів для збереження сім`ї, але позитивного результату вони не дали, після численних сварок, він зрозумів, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, постійні непорозуміння та сварки негативно впливають на стан здоровя та виховання їх малолітнього сина. Майновий спір між ними відсутній, дитина проживає з відповідачем, а він надає матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 27). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові конверти, які направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 19) та повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 20, 26). Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 1080 (а.с. 12). Зі свідоцтва про одруження серії І-КИ № 294802 від 06.12.2014 вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище «Риндич» на «Плішко» (а.с. 12). Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з серпня 2015, проживають окремо, єдиного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що причиною розірвання шлюбу є стосунки дружини з іншим чоловіком, що негативно впливає на їх сімейні стосунки, спричиняє постійні сварки та непорозуміння, що в свою чергу негативно відображається на здоровї їх малолітнього сина та його вихованні, а тому збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідач до суду повторно не зявилася та свою думку щодо розірвання шлюбу не висловила. Майновий спір між сторонами відсутній, дитина проживає з матірю, а відповідач надає допомогу на її утримання, про що вказав у позові позивач, а відповідач доказів протилежного суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення ст. 111 Сімейного кодексу України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак відповідач, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу з позивачем, до суду не зявилася, свою думку щодо того, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу не висловила, у звязку з чим суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу зберегти за нею прізвище «Плішко». Суд, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що шлюб між подружжям існує лише формально, сторони проживають окремо, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 06.12.2014 Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 1080 - розірвати, після розірвання шлюбу відповідачу залишити дошлюбне прізвище «Плішко». Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1).

Outcome: approved