Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 01.12.2015 року в суд з цим позовом та просила ухвалити рішення суду яким визнати відповідачів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №15 по вул.Самборського,514 в м. Котовську Одеської області. Підставою цьому зазначала те, що вона є власником цієї квартири в якій відповідачі зареєстровані лише формально. Відповідачі є її онуками. Батьки відповідачів проживають в [INFO]. Зареєструвала їх у квартирі для необхідності їх призову до армії. Де на цей час вони проживають їй точно не відомо. Зі слів сина, батька відповідачів, вони начебто перебувають в Росії на заробітках. Вона є пенсіонеркою і отримує незначну пенсію, тому формальна реєстрація відповідачів в квартирі позбавляє її права на отримання субсидії. В судовому засіданні позивачка та її представник за довіреністю [PERSON] підтримали вимоги позову у повному обсязі. Додатково позивачка пояснила, що зняти відповідачів з реєстрації без відповідної заяви про це не можливо. Місце їх фактичного проживання їй не відоме. Ніяких речей відповідачів у квартирі не має. Вирішення судом питання щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на жиле приміщення в її квартирі, в подальшому стане підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за цією адресою. Відповідачі в судове засідання не зявились, причин своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у свою відсутність суду не надали. Тому за згоди позивачки справу розглянуто у їх відсутність в порядку заочного провадження. Вислухавши пояснення позивачки, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що позивачка, [PERSON], [INFO], є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В цій квартирі зареєстровані на постійне місце проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Але вони в цій квартирі ніколи не проживали і не проживають без поважних причин. Підтверджується це показами свідка у справі [PERSON], яка під страхом кримінальної відповідальності свідчила про те, що відповідачі не проживали і не проживають в цій квартирі, а їх прописка є формальністю. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за цією адресою, є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вони втратила право на користування цим житлом, оскільки ніколи не проживали в ньому. Їх реєстраційний облік на постійне місце проживання у квартирі, порушує права її власника щодо володіння ним на свій розсуд, тому вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сієї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Питання розподілу судових витрат у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved