Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] в особі свого представника за письмовим ордером (а.с.6) та угодою №1112 від 09.09.2020 р. (а.с.17-17зворот) - адвоката Коваленко В.В. звернулася до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить: - розірвати Договір купівлі-продажу за №16.11/Вх.Д від 16.11.2018 року; - розірвати Договір купівлі-продажу за №319.140246/Ар від 16.11.2018 року; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені кошти за товар в розмірі 24000 гривень; компенсацію (пеню) за не виконання поставки товару у розмірі 53160 гривень; моральну шкоду у сумі 30000 гривень. В обґрунтування вимог позову зазначено, що 15.11.2018 р. [PERSON] в офісі « Салон WDS » розташованому за адресою [ADDRESS] уклала з фізичною особою - підприємцем [PERSON] , який був представником ТМ WDS іменуємий за Договором «Салон WDS» - Договір купівлі-продажу двох вхідних дверей за №16.11/Вх.Д та Договір купівлі-продажу двох арок за №319.140246/Ар з наступним їх монтажем спеціалістами «Салону WDS» (ФОП [PERSON] ) За умовами Договорів купівлі-продажу та монтажу в розділі «Умови доставки» передбачено, що доставка на склади «Салону WDS» здійснюється до 31 робочого дня. При цьому дата і час доставки (монтажу) зі складу на об`єкт «Клієнта» проводиться в порядку черги, але не більше 10 робочих днів і узгоджується заздалегідь по телефону. З ФОП [PERSON] було обумовлено, що доставка та монтаж виробів буде виконано не пізніше 31.12.2018 р. За умовами Договорів відповідач зобов`язується виконувати умови даного договору, надавати якісний сервіс, обслуговування і роботи. Залучати для виконання робіт підрядні організації партнерів, для виконання послуг або робіт. В розділі «Права, обов`язкисторін» передбачено, що Клієнт зобов`язанийдотримуватися умов даного договору Своєчасно проводити оплату послуг і товарів на всіх етапах угоди. Слідувати рекомендаціям по догляду і експлуатації товарів. Отримувати інформацію на кожному етапі виконання замовлення. В розділі «Порядок та правила оплати» передбачено, що оплата готівкою або карткою (% знижки менше) - проводиться двома або трьома платежами. Для зручності клієнтів - створений авансовий платіж «резерв», який становить 50% від загальної суми договору і резервує потрібний товар та його вартість до 21 робочого дня. Авансовий платіж «пуск» - 80% від загальної суми договору - відправка товару постачальником або запуск у виробництво. Залишок вноситися відразу після доставки або монтажу конструкцій. При «Оплаті частинами» «миттєвого розстрочення» або оформлення рахунку фактури для «Теплого дому» оплата 100%. Авансові платежі поверненню н підлягають, кожна внесена сума автоматично перераховується з рахунку «Салону WDS» на рахунки заводу виробника або постачальника. За укладеним Договором купівлі-продажу двох вхідних дверей від 16.11.2018 року №16.11/Вх. Д [PERSON] дотрималась усіх його умов та сплатила повну його вартість у сумі 19000 гривень, що підтверджується відповідними відмітками в Договорі, а саме: 15200 гривень було сплачено під час підписання договору 16.11.2018 року та залишок у сумі 3800 гривень був сплачений 17.11.2018 року. За укладеним Договором купівлі-продажу двох арок від 16.11.2018 року №319.140246/Ар [PERSON] дотрималась усіх умов Договору та сплатила повну його вартість у сумі 5000 гривень, що підтверджується відповідними відмітками в договорі, а саме: 4000 гривень було сплачено під час підписання договору 16.11.2018 року та залишок у сумі 1000 гривень був сплачений 17.11.2018 року. Тобто [PERSON] виконала умови укладених Договорів в повному обсязі, сплативши повну вартість товару та послуг у загальній сумі 24000 гривень. ФОП [PERSON] порушив умови Договору та не виконав умов поставки та монтажу вхідних дверей і арок до теперішнього часу, оскільки поставка та монтаж дверей і арок повинен був здійснений до 31.12.2018 р. У січні-лютому-березні 2019 року ФОП [PERSON] обіцяв кожного тижня поставити вхідні двері та арки, а потім почав ухилятись від розмов, а пізніше він взагалі закрив в орендованому приміщенні «СалонWDS». [PERSON] , зареєстрований як фізична особа - підприємець з 25.07.2016 р. запис в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21000000000005583 і знаходився на обліку в Енергодарському управлінні ГУДПС з 25.07.2016 р., за №082316140834 як платник єдиного податку, а отже, на думку позивача, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються і Законом України «Про захист прав споживачів». Враховуючи, що у визначений договором строк та по сьогоднішній день відповідач не приступив до виконання умов договору побутового підряду і не повернув кошти сплачені позивачем за поставку та монтаж двох вхідних дверей та двох арок, вважає, що відповідач допустив істотні порушення умов укладеного договору, що є підставою для його розірвання, а також відшкодування збитків. Розділом Договору «Компенсації при порушенні договору» передбачено, що при закінченні терміну доставки товарів, «Салони WDS» компенсують 0,5% від внесеної суми «Клієнтом» за договором за кожний прострочений робочий день і за такою ж процентною ставкою компенсують плюс до суми авансу за даним договором. Тому, на думку позивача, ФОП [PERSON] повинен повернути сплачені кошти та виплатити компенсацію у розмірі 0,5% від внесеної суми за кожен прострочений робочий день. З 01.01.2019 року по 01.10.2020 рік прострочка становить 637 днів із них 443 робочих дня, враховуючи, що сплачена сума за невиконаними Договорами становить 24000 гривень, сума компенсації становить: 24000 гривень*0,5/100*443 дні= 53160 гривень. Також вважає, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у тому, що [PERSON] виконувала ремонт будинку і частиною ремонту будинку було встановлення двох вхідних дверей з арками, розраховувала на виконання ремонту будинку в певні строки, проте з вини відповідача, тривалий час протягом зимово-весняного періоду 2019 року будинок був без вхідних дверей, що затримувало виконання іншого ремонту. Не дочекавшись поставки вхідних дверей та арок вона вимушена була найти заміну вхідних дверей у інших підрядників. Неправомірна поведінка відповідача, спричиняла [PERSON] моральні страждання в результаті чого вказані обставини спричинили депресивний стан і вимагали від неї додаткові зусилля для відновлення її сталого життя. При цьому порушення прав позивача триває і до теперішнього часу так як сплачені кошти за замовлення їй не повернуті. Розмір компенсації за спричинену позивачу немайнову шкоду оцінює у 30000 грн. (а.с.2-5зворот). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.10.2020 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.33-33зворот). Ухвалою суду від 29.12.2020 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.52-52зворот). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Представником позивача: адвокатом Коваленко В.В. було надано до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.64). Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань, відзову на позов чи зустрічного позову до суду не надав. Про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся за адресою його зареєстрованого місця проживання/перебування відповідно даних інформаційного повідомлення з Сектора реєстрації ЕМР (а.с.56), яка співпадає із адресою зазначеною у позові (а.с.2) та даними місцезнаходження відповідача як фізичної особи-підприємця зазначеною в даних Витягу (а.с.14) та даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань безкоштовної офіційної бази даних Веб-сайту міністерства юстиції України в Інтернет-мережі: https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result (ч.7 ст.128 ЦПК України). Разом з тим, поштові відправлення з суду на адресу відповідача повернулися до суду з відповідними відмітками поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.37-38азворот, 58). Відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд даної справи судом. Враховуючи зазначене, відсутність підстав для відкладення слухання справи визначені ч.2 ст.223 ЦПК України, положення ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності учасників, на підставі наявних у справі матеріалів, ухваливши заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що між [PERSON] (позивачем по справі) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (відповідачем по справі), було укладено 16.11.2018 р. Договір купівлі-продажу №16.11/Вх.Д, що засвідчено підписами сторін в розділі «адреса та підписи сторін», предметом якого є передача «Салонами WDS» Клієнту (позивачу по справі) у власність двох вхідних двері (далі - Договір №16.11/Вх.Д). Відповідно до умов доставки за даним Договором №16.11/Вх.Д, доставка на склади «Салонів WDS» здійснюється від 7-21 робочих дні, нестандартні, ламіновані конструкції і двері до 31 робочого дня. Дата і час доставки (монтажу) зі складу на об`єкт Клієнта здійснюється у порядку черги, але не більше 10 робочих дні і узгоджується за телефоном. Відповідно до умов розділу «Права та обов`язки сторін», «Салони WDS» зобов`язаний виконувати всі умови даного договору. Клієнт зобов`язаний вчасно здійснити оплату послуг та товарів на всіх етапах угоди. (а.с.10). Загальна вартість становить 19000 грн. (а.с.10зворот) та відповідно до відмітки в розділі «Адреса і підписи сторін» Договору №16.11/Вх.Д, позивачем було сплачено повну його вартість, а саме: 15200 гривень - під час підписання договору 16.11.2018 року, що вбачається з даних графи «пуск» та залишок у сумі 3800 гривень був сплачений 17.11.2018 року, що вбачається з графи «залишок» вказаного розділу Договору (а.с.10зворот). Крім того, з`ясовано, що 16.11.2018 р. між [PERSON] (позивачем по справі) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (відповідачем по справі), як офіційним представником ТМ WDS, також було укладено Договір купівлі-продажу №319.140246/Ар, що засвідчено підписами сторін в розділі «адреса та підписи сторін», предметом якого є передача «Салонами WDS» Клієнту (позивачу по справі) у власність, згідно Специфікації (а.с.12), якими, відповідно до специфікації (а.с.13), є дві арки (далі - Договір №319.140246/Ар). Відповідно до умов доставки за даним Договором №319.140246/Ар, доставка на склади «Салонів WDS» здійснюється від 7-21 робочих дні, нестандартні, ламіновані конструкції і двері до 31 робочого дня. Дата і час доставки (монтажу) зі складу на об`єкт Клієнта здійснюється у порядку черги, але не більше 10 робочих дні і узгоджується за телефоном. Відповідно до умов розділу «Права та обов`язки сторін» Договору №319.140246/Ар, «Салони WDS» зобов`язаний виконувати всі умови даного договору. Клієнт зобов`язаний вчасно здійснити оплату послуг та товарів на всіх етапах угоди. (а.с.12). Загальна вартість становить 5000 грн. (а.с.12зворот) та відповідно до відмітки в розділі «Адреса і підписи сторін» Договору №319.140246/Ар, позивачем було сплачено повну його вартість, а саме: 4000 гривень - під час підписання договору 16.11.2018 року, що вбачається з даних графи «пуск» та залишок у сумі 1000 гривень був сплачений 17.11.2018 року, що вбачається з графи «залишок» вказаного розділу Договору (а.с.12зворот). Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частина 1 статті 903 ЦК України встановлює обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату. Положеннями ст.837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до частин 1 та 3 статті 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до положення ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності, що також зазначено в п. 7 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 р. Частиною 2 статті 873 ЦК України передбачено також, що за згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до частин 2, 3 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно до положень пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Аналіз положень частини 5 статті 653 ЦК України свідчить на те, що тільки при розірванні договору у зв`язку з істотним його порушенням однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Отже, підписавши Договір №16.11/Вх.Д та Договір №319.140246/Ар, відповідач взяв на себе зобов`язання та повинен був їх виконати відповідно до вказаних умовах строків, тобто: доставка до складу у строк до 31 робочого дня та зі складу до клієнта - у строк до 10 робочих днів, про що заначено в розділах «Умови доставки» Договорів, а отже кінцевою датою строку виконання Договорів, без урахування вихідних днів, буде до 30.12.2018 р. При цьому, як вказує позивач, з ФОП [PERSON] було обумовлено про доставку та монтаж виробів не пізніше 31.12.2018 р., доказів протилежного зазначеного судом не встановлено. Проте, свої зобов`язання за Договорами було виконано лише позивачем, яка здійснила оплату відповідачу грошових коштів визначених Договором №16.11/Вх.Д в розмірі 19000 грн. та Договором №319.140246/Ар в розмірі 4000 грн., що становить загальну суму 24000 грн., а відповідачем порушено умови укладених Договорів, після надходження грошових коштів, оскільки не виконані зобов`язання визначені Договором №16.11/Вх.Д та Договором №319.140246/Ар, що не спростовано наявними у справі матеріалами. Доказів, що на дату розгляду справи судом, відповідачем умови Договорів виконано, судом не встановлено. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позову в частині розірвання Договору №16.11/Вх.Д від 16.11.2018 р. та Договору №319.140246/Ар від 16.11.2018 р., а також вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплачених позивачем грошових коштів в загальному розмірі 24000 грн. - підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру компенсації (пені) за невиконання поставки товару, розмір якої визначено позивачем в сумі 53160 гривень, суд дійшов наступного висновку. Положеннями абзацу 1 розділу «Компенсація при порушенні договору» Договору №16.11/Вх.Д визначено, що при закінченні строку доставки товару, «Салони WDS» компенсують 0,5% від внесеної суми Клієнтом по договору за кожний прострочений робочий день (а.с.10зворот), такі ж умови передбачені і у відповідному розділі «Компенсація при порушенні договору» Договору №319.140246/Ар (а.с.12зворот). Позивачем проведено розрахунок відповідно до якого, дні прострочки виконання зобов`язань за Договорами становить період з 01.01.2019 р. по 01.10.2020 р., що складає 443 робочих дні та враховуючи загальну суму внесених коштів позивачем в розмірі 24000 грн. і визначеної Договорами компенсації в розмірі 0,5% від внесеної суми Клієнтом по договору за кожний прострочений робочий день, заявлено до стягнення 53160 гривень (24000 гривень*0,5/100*443 дні). Підстав для неприйняття судом даного розрахунку, не встановлено. Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Заяв про зменшення розміру компенсації (пені) до суду не надходило. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позову про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 30000 гривень, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1167 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача. При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить та інші обставини. Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Укладені між сторонами Договори не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов їх виконання. Разом з тим, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.09.2020 р. у справі № 216/3521/16-ц, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст.ст.16 та 23 ЦК України і ст.4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Відповідно до пункту 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» №3390-VI від 19.05.2011 р., із змінами, надано визначення терміну шкоди внаслідок дефекту в продукції), якою визнаються завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект (п.6 ч.1 ст.1). Відповідно до частин 1-3 статті 2 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», зазначено, що цей Закон регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні. До відносин, не врегульованих цим Законом, застосовуються положення цивільного, процесуального законодавства та законодавства про захист прав споживачів. Отже, законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) і тільки за умови, що така шкода завдана та її наслідком є каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект, проте таких підстав судом не встановлено та не заявляється позивачем. Відповідно до правового висновку Верховного суду викладеного в постанові від 10.04.2019 р. у справі №360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18), цей Закон не обмежує будь-яких прав потерпілого згідно з договірними чи не договірними зобов`язаннями, що встановлюють іншу, ніж передбачена цим Законом, відповідальність, зокрема права на відшкодування моральної шкоди або права на відшкодування шкоди в окремих сферах цивільних відносин відповідно до законодавства. Проте, слід зазначити, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами як спричинення позивачу моральної шкоди в наслідок невиконання відповідачем умов Договорів так і його розміру 30000 грн., як і не підтверджено жодними доказами посилання позивача на обґрунтування моральної шкоди. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», проте позовні вимоги заявлено як майнового так і немайнового характеру. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем збуло заявлено вимогу немайнового характеру про розірвання Договору купівлі-продажу за №16.11/Вх.Д від 16.11.2018 року та Договору купівлі-продажу за №319.140246/Ар від 16.11.2018 року, а також вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача на користь позивача: сплачених кошти за товар в розмірі 24000 гривень, компенсації (пені) за не виконання поставки товару у розмірі 53160 гривень та моральної шкоди у сумі 30000 гривень, а всього на суму 107160 грн. Відповідно до положень п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до положень п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач звернувся до суду з позовом 06.10.2020 р. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць , для працездатних осіб, становить з 1 січня 2020 року - 2102 гривні. Таким чином, судовий збір визначений п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» для фізичної особи, станом на 01.01.2020 р. становить 840 грн. 80 коп. За вимогою майнового характеру, враховуючи положення п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 р.» та заявлений розмір вимог майнового характеру в сумі 107160 грн., судовий збір буде становити розмір у 1071 грн. 60 коп. Отже, враховуючи зазначене, а також те, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за вимогою немайнового характеру та 1071 грн. 80 коп. за вимогами майнового характеру, а всього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1911 грн. 80 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial