Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.06.2018 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить виключити з актового запису № 8 від 05.08.2004 року про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про його батьківство. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є. від 27.06.2018 року, після отримання судом інформації про місце проживання (перебування) відповідача, яка не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого засідання від 01.10.2018 року (головуючий - суддя Ясінський Ю.Є.) у справі призначено судово-генетичну експертизу для з`ясування питання, чи є позивач біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Одночасно сторони у справі було попереджено про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст. 109 ЦПК України. Провадження у справі зупинено на час проведення судово-генетичної експертизи. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.11.2018 року дану справу прийнято до провадження у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді Ясінського Ю.Є., поновлено провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою від 20.11.2018 року підготовче засідання відкладено, сторонам роз`яснено про необхідність їх особистої явки 27.11.2018 року до Львівського НДЕКЦ МВС України, разом із дитиною, для відібрання біологічних матеріалів. Ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи у даній справі не було виконано у зв`язку із неявкою відповідача разом із неповнолітнім [PERSON] у визначені дату та місце для відібрання біологічних матеріалів, а також не проведенням оплати вартості молекулярно-генетичного дослідження. Ухвалою підготовчого засідання від 11.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її судовий розгляд. Ухвалою суду від 22.02.2019 року у справі повторно призначено судово-генетичну експертизу для з`ясування питання, чи є позивач біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Одночасно сторони у справі було попереджено про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст. 109 ЦПК України. Провадження у справі зупинено на час проведення судово-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 14.03.2019 року поновлено провадження у справі, сторонам роз`яснено про необхідність їх особистої явки 04.04.2019 року до Львівського НДЕКЦ МВС України, разом із дитиною, для відібрання біологічних матеріалів. Ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи у даній справі повторно не було виконано у зв`язку із неявкою позивача та відповідача разом із неповнолітнім [PERSON] у визначені дату та місце для відібрання біологічних матеріалів, а також не проведенням оплати вартості молекулярно-генетичного дослідження. Позов обґрунтовано тим, що сторони у період з 15.11.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 21.12.2015 року у цивільній справі № 453/1421/15-ц, провадження № 2/453/596/15, що 04.01.2016 року набрало законної сили. За час перебування у зазначеному шлюбі відповідач [INFO] року народила сина [PERSON] , батьком якого у відповідній графі у свідоцтві про народження дитини значиться позивач. Позивач зазначає, що у період ймовірного зачаття сина [PERSON] він перебував на заробітках у Російській Федерації, а тому він не є біологічним батьком цієї дитини. Про зазначені обставини йому було відомо, однак, з метою збереження сім`ї він не заперечував проти зазначення його як батька в актовому записі про народження сина [PERSON] , [INFO] . Однак на даний час позивач не погоджується з таким станом речей та просить на підставі ст. 136 СК України позов задовольнити. Позивач у підготовчому засіданні та під час розгляду справи по суті позов підтримав, просив такий задовольнити з наведених у ньому підстав. Уповноважений представник позивача - адвокат Кравець А. О. у підготовчому засіданні та під час розгляду справи по суті також позов підтримав, просив такий задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач та її уповноважена представник - адвокат Вуйцік О.Б. у підготовчому засіданні та під час розгляду справи по суті проти позову заперечили у повному обсязі з тих підстав, що позивач є батьком їх спільного з відповідачем неповнолітнього сина[PERSON] , [INFO] . Зазначають, що позивач упродовж чотирнадцяти років після народження зазначеної дитини, яка, до того ж, народилася під час зареєстрованого шлюбу сторін, не зазначав про певні сумніви щодо свого батьківства, хоча про таку обставину, як перебування на заробітках у Російській Федерації, йому було відомо давно. Тому відповідач вважає такі обставини на обґрунтування пред`явленого позову надуманими та такими, що не можуть братися судом до уваги. Письмового відзиву на позовну заяву відповідачем у запропоновані судом строки та порядку не подано. Третя особа у справі у підготовче засідання явку уповноваженого представника не забезпечила, письмових пояснень на позовну заяву суду не подала. Разом з тим, третьою особою подано клопотання вх. № 6167 від 20.12.2018 року, у котрому вона просить проводити підготовче засідання та розгляд справи у цілому без участі такого представника, а при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін та їх представників, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд, перевіряючи порушення прав позивача сімейного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що сторони у справі з 15.11.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 21.12.2015 року у цивільній справі № 453/1421/15-ц., провадження № 2/453/596/15, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Зазначене рішення суду 04.01.2016 року набрало законної сили та виконане у встановленому порядку. Із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 09.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що у графі батьки вказано: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Як роз`яснюється у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка у момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Позивачем під час судового засідання у справі при розгляді її по суті 22.02.2019 року стверджено у категоричній формі, що станом на дату реєстрації його як батька [PERSON] , [INFO] , позивачу було відомо про те, що він таким не є, однак під час цієї реєстрації народження дитини позивач не повідомив про свої сумніви і переконання щодо батьківства, як і відсутності кровної спорідненості. Зазначене підтверджується технічною фіксацією судового засідання від 22.02.2019 року (час вчинення запису від 10:37:42 до 10:38:59). Відтак, на переконання суду, позивач на даний час не вправі оспорювати своє батьківство по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , тобто після спливу більш аніж чотирнадцяти років з моменту реєстрації його батьком цієї дитини, а таке оспорювання викликане виключно неприязними стосунками з відповідачем, шо виникли після розірвання шлюбу. Наведена обставина, виходячи із вищезазначених роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», служить самостійною підставою для відмови у позові про оспорювання батьківства. Крім того, суд звертає увагу й на те, що відсутність кровного споріднення між позивачем та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] оспорюється відповідачем, а тому цей факт вимагає доказування. Однак, всупереч вищенаведеним положенням процесуального закону (ст. ст. 81, 89 ЦПК України), позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності такого кровного споріднення, а судом їх упродовж розгляду справи не здобуто, так як двічі призначена судом у даній справі судово-генетична експертиза для з`ясування питання, чи є позивач біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , не була проведена, а ухвали суду з цього приводу залишилися невиконаними, у тому числі й через відсутність проведеної оплати вартості молекулярно-генетичного дослідження. У свою чергу, Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»). Враховуючи вищенаведені обставини, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, є недоведеною, що служить ще однією підставою для відмови у позові про оспорювання батьківства. Судові витрати у справі у виді судового збору, в силу ч. 7 ст. 141 ЦПК України, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позов залишено без задоволення, а позивача при зверненні з таким до суду було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як він станом на зазначену дату (11.06.2018 року) був інвалідом ІІ групи (загальне захворювання).

Outcome: dismissed