Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.12.2018р звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з вищевказаним позовом, вказуючи, що на підставі Договору дарування частки житлового будинку від 11.04.2018р та договору купівлі продажу частки будинку від 04.04.2018р, вона є власницею 9/20 часток житлового будинку [ADDRESS] Іншою часткою зазначеного житлового будинку володіє [PERSON], відповідачка у справі. Зазначає, що відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкту нерухомого майна від 22.10.2018р 9/20 часток спірного будинку є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. З посиланням на ст.ст.356, 358, 364 ЦК України просить визнати за нею ([PERSON].) право власності як на окремий об'єкт нерухомого майна, а саме на 9/20 часток вищевказаного будинку загальною площею 43,80м?, в тому числі житловою площею 31,6м?, яка складається з кімнат: 1- кухня площею 7,90м?, 2 - жила кімната 15,20м?, 3 - жила кімната 10,7м?, 4 - жила кімната 5,70м?, 5 - коридор 4,30м?, підвалу п/д, веранди «а», ганок «а2», приямок «а3», сараю «Е», убиральні «Д»; припинити її ([PERSON].) право спільної часткової власності на 9/20 часток об'єкту нерухомого майна. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали цілком позовні вимоги про визнання права власності на окремий об'єкт нерухомого майна, надавши до суду заяви про розгляд даної справи у їх відсутність. Відповідачка [PERSON] вимоги позову [PERSON] визнає в повному обсязі, та надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Договору дарування частки жилого будинку, укладеного 11.04.2018р (зареєстрований в реєстрі за №819), та копії договору купівлі-продажу від 04.04.2018р (зареєстрований в реєстрі за №769), судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 9/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] Іншою часткою зазначеного житлового будинку володіє відповідачка [PERSON] З наданих до суду заяв вбачається, що позивачка підтримала свій позов, а відповідачка його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Частиною 1 ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.ч.1, 3 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.364 ч.ч.1, 3, 4 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно , і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ст.317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст.321 цього Кодексу передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З копії довідки щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, виданого ТОВ «Укртехбудпроект» 22.10.2018р №0884, убачається, що 9/20 частки житлового будинку «А-1» за вищевказаною адресою, власником яких є [PERSON], та яка складається з: 1-кухня, площею 7,90м?; 2 - жила кімната, площею 15,20м?; 3 - жила кімната, площею 10,7м?; 4 - жила кімната, площею 5,70м?, 5 - коридор, площею 4,30м?; підвал п/д, веранда «а», ганок «а2», приямок «а3», сарай «Е», убиральня «Д», є відокремленими, мають окремий вихід та можуть бути виділеними в натурі. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки та визнати за останньою право власності як на окремий об'єкт нерухомого майна 9/20 часток будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 43,80м?, житловою площею 31,6м?, яка складається з кімнат: 1 - кухня, площею 7,90м?, 2 - жила кімната, площею 15,20м?, 3 - жила кімната, площею 10,7м?, 4 - жила кімната, площею 5,70м?, 5 -коридор, площею 4,30м?, підвалу п/д, веранди «а», ганок «а2», приямок «а3», сараю «Е», убиральні «Д»; та припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 9/20 часток об'єкту нерухомого майна за вищевказаною адресою.

Outcome: approved