Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 16.03.2016 року в суд з цим позовом, уточнивши позовні вимоги, вказувала, що 09 березня 2009 року померла її мати - [PERSON] (Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №174665, видане виконкомом Кіровської сільської ради Комінтернівського району 10 березня 2009 року). Згідно заповіту, посвідченого Кіровською сільською радою 27 грудня 2006 року, вона являється спадкоємцем всього майна померлої, яке складається з земельної ділянки площею 2,1101 га, що розташована на землях Кіровської сільської ради Одеської області (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЛД №070950, виданий Комінтернівською районною державною адміністрацією 08 жовтня 2003 року), майнового паю члена сільськогосподарського підприємства, ощадної книжки, сертифікату ЗІФ АТ «МЄДИКС». Крім цього, в заповіті не зазначено земельну ділянку №139/2, площею 1,1637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення на території Олексіївської сільської ради Котовського району Одеської області, яку її мати отримала у спадок після смерті своєї матері - [PERSON] (Свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСІ №327822, видане державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори [PERSON] 20 липня 2005 року). Як виявилось, її мама займалась оформленням документів на земельну ділянку, але не встигла отримати Державний акт на земельну ділянку до своєї смерті. Після смерті матері вона звернулась до Державної нотаріальної контори Комітернівського району для оформлення спадщини, однак нотаріус під час збору документів виявила, що відсутній Державний акт на земельну ділянку №139/2, площею 1,1637 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення на території Олексіївської сільської ради Котовського району Одеської області, в результаті чого їй було видано Свідоцтво про право на спадщину тільки на земельну ділянку площею 2,1101 га, що розташована на землях Кіровської сільської ради Одеської області (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЛД №070950, виданий Комінтернівською районною державною адміністрацією 08 жовтня 2003 року). Відповідно до письмового розяснення Державного нотаріуса [PERSON] від 24.12.2014 року №2813/02-14 , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно матері - [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 2,3274 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Котовського району Одеської області в звязку з відсутністю Державного акту та витягу з Державного реєстру. У звязку з цимпросила постановити рішення суду яким визнати за нею, [PERSON], право власності на спадкове майно - земельну ділянку №139/2, площею 1,1637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення на території Олексіївської сільської ради Котовського району Одеської області. В ході судового розгляду справи на позові наполягав у повному обсязі. Представник Олексіївської сільської ради Котовського району Одеської областіу судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Вислухавши позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Судом встановлено, що 09 березня 2009 року померла мати позивача [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого Кіровською сільською радою 27 грудня 2006 року, позивачка являється спадкоємцем всього майна померлої, яке складається з земельної ділянки площею 2,1101 га, що розташована на землях Кіровської сільської ради Одеської області (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЛД №070950, виданий Комінтернівською районною державною адміністрацією 08 жовтня 2003 року), майнового паю члена сільськогосподарського підприємства, ощадної книжки, сертифікату ЗІФ АТ «МЄДИКС». Крім цього, в заповіті не зазначено земельну ділянку №139/2, площею 1,1637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського Вказану ділянку мати позивача - [PERSON], отримала на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації №761/08 від 12 грудня 2008 року, згідно якого [PERSON], спадкоємцю 1/2 майна [PERSON], видано державний акт на право власності на земельну ділянку №139/2? яка розташована на території Олексіївської сільської ради площею 1,1732 га. Судом встановлено, що [PERSON] не встигла отримати та зареєструвати державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. В даний час зареєструвати державний акт на право власності на вказану земельну ділянку є неможливо, так як заяву про реєстрацію державного акту та реєстрацію права власності на нерухоме майно мав право подати тільки власник земельної ділянки, яка померла 09 березня 2009 року, тому спадкоємиця не має можливості оформити право на спадкове майно. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON]має право на отримання у власність спадкового майна у вигляді земельної ділянки в розмірі 1,1637 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради, в порядку спадкування після померлої 09 березня 2009 року матері [PERSON] Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved