Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач 20.10.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2011 року. Вказала, що від сумісного життя у них з відповідачем 06.10.2013 року народився син [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач в добровільному порядку не бажає, хоча згідно норм сімейного законодавства зобовязаний це робити. Зазначила, що відповідач хоча і не працює офіційно, але, як вважає позивач, що він має можливість утримувати їх спільну дитину, оскільки інших утриманців у нього не має, він здорова, працездатна особа, тому позивачка в своєму позові просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 500 грн. на місяць. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла письмова заява від позивачки з проханням слухати справу у її відсутності, та про підтримання позову в повному обсязі. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з частковим визнанням позовних вимог позивачки в частині погодження сплати аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 300 грн. і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про часткове визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Згідно ст.. 169 ЦПК України, справа, у відповідності до письмових заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 16.08.2011 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований ВДРАЦС по м. Вознесенську, Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від цього шлюбу у сторін є спільна дитина син [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач по справі. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини відповідач по справі, проживає від дитини окремо, з-за відсутності домовленості з матірю не надає добровільно допомоги позивачці на утримання їхньої спільної дитини, хоча зобовязаний надавати таку матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.184 ч. 1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину можуть присуджуватися у частці від доходу в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців,матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Як вбачається з досліджених в суді матеріалів справи, відповідач нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, на роботу ще не влаштувався, внаслідок чого не працює, не має постійного доходу і заробітку, інших утриманців не має і не являється інвалідом. Суд, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, згідно ст.ст.180, 184 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню. Одночасно, виходячи з засад розумності і справедливості, матеріального і сімейного стану платника аліментів, враховуючи матеріальний стан одержувача аліментів,відсутність в нього роботи, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, але в розмірі 300 грн. щомісячно, а не 500 грн., як просить в своєму позові позивачка. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 20 жовтня 2015 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному виконанню.

Outcome: partial