Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

позивач [PERSON] 15.10.2020 р. звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , у якому просив усунути йому, власнику квартири [ADDRESS] , перешкоди у користуванні власністю, шляхом позбавлення [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 06.07.2020 р. приватного нотаріуса Львівського міського натравленого округу Дерев`янко Л.М., на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Вказане також підтверджується відповідним витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після набуття права власності на квартиру, йому стало відомо про те, що у такій зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 10.07.2020 р. [PERSON] добровільно знялась з реєстрації, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] по даний час не знялись із реєстрації у квартирі, однак у такій не проживають та з власної ініціативи звільнили її від своїх речей. Таким чином, порушуються його правомочності власника вищевказаного нерухомого майна, у зв`язку з чим виникла необхідність в усуненні перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Оскільки жодних правових підстав для проживання відповідачів у його квартирі немає, просить позов задовольнити. Ухвалою від 29.10.2020 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, 10.12.2020 р. від його представника адвоката Близнюка В.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомили та не подав до суду відзив на позовну заяву. 26.11.2020 р. до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичної Е.В., про визнання позову. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Статтею 41 Конституції України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] від 06.07.2020 р. приватного нотаріуса Львівського міського натравленого округу Дерев`янко Л.М. (а.с.6), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №215103426 від 06.07.2019 р. (а.с.5). \~ \~ \~ \~Згідно із довідкою, виданою Житлово-будівельним кооперативом №233 від 21.08.2019 р., у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] знялась із реєстраційного обліку у даній квартирі 10.07.2020 р. у зв`язку із відчуженням житла, що підтверджується відповідною довідкою про зняття з реєстрації місця проживання (а.с.7). Згідно із відомостями, наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області від 22.10.2020 р., відповідачі [PERSON] та [PERSON] на даний час зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово.\~Статтею 310 вказаного Кодексу\~передбачено, що фізична особа має право на місце проживання. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог п.1 ч.1\~ст. 346 ЦК України\~в разі відчуження майна у попереднього власника припиняється право власності на нього. Таким чином, права володіння, користування та розпорядження майном на власний розсуд переходять до нового власника. Враховуючи вищенаведене, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] \~про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратила право користування є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можливо лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв`язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Таким чином, рішення суду по справах даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Згідно зі\~ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Орган реєстрації,

Outcome: partial