Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 грудня 2014 року звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь одноразово матеріальну шкоду в сумі 2273, 58 грн. та моральну шкоду в сумі 50100, 96 грн. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, [PERSON] зазначає, що 24 червня 2013 року відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Дергачі Харківської області, на перехресті вулиць Петровського та Революції не надав йому перевагу в русі та допустив зіткнення, внаслідок чого був пошкоджений велосипед, на якому він рухався та інше майно, а також йому спричинені легкі тілесні ушкодження. Постановою старшого слідчого Дергачівськоо РВ ГУМВС України в Харківській області від 19.07.2013 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст..286 КК України. Відповідно Постанові Дергачівського районного суду Харківської області від 22 серпня 2013 року провадження щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУ пАП закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Після дорожньо-транспортної події він був госпіталізований до лікарні, де йому була надана медична допомога. Так,з 25 по 27 червня 2014 року він знаходився на стаціонарному лікуванні, внаслідок ДТП в нього загострилися хронічні хвороби та він вимушений був лікуватися. Таким чином, матеріальна шкода, яка складається з підтверджених чеками придбання ліків та проведеної діагностики компютерної томографії складає 2273,58 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому була спричинена й моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, душевних стражданнях, порушенні життєвого спокою, перебуванні на лікуванні, витратою додаткових коштів, зміни ритму життя. Розмір моральної шкоди їм розрахований відповідно до «Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розмірі компенсації спричинених страждань», затвердженої Постановою КМУ № 595 від 02.07.2008 р. та оцінений у 50\~100, 96 грн. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання заявились. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно 24 червня 2013 року близько 22 години 30 хвилин він, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на перехресті вулиць Петровського та Революції у м. Дергачі Харківської області та виконуючи маневр повороту ліворуч, допустив зіткнення з позивачем по справі, який керував велосипедом. При цьому, він не побачив позивача, як учасника дорожнього руху, оскільки він рухався без світлових приборів в темний час, тож вина у цьому ДТП є й з боку позивача по справі. Крім того, від термінової медичної допомоги та транспортування до лікарні одразу позивач відмовився, був присутній під час оформлення ДТП, до лікарні звернувся згодом. Отримані ним пошкодження синці та садна не могли спричинити вказані ним наслідки. Більшість наданих доказів (чеків) він вважає лікуванням хронічної хвороби, до якої отримані ушкодження в ДТП 24 червня 2013 року - синці та садна, стосунку не мають. З цього він вважає й завеликою та неспіврозмірною вимогу в частині стягнення моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників. Свідка. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 червня 2013 року о 22 годині 30 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Дергачі Харківської області виконуючи маневр лівого повороту при зеленому сигналі світлофору з вул. Петровського на вул. Революції не надав перевагу в русі велосипедисту [PERSON], який рухався прямо та допустив зіткнення, в результаті чого [PERSON] були спричиненні легкі тілесні ушкодження в вигляді синців та содом, а автомобілю відповідача механічні пошкодження. Постановою старшого слідчого С В Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] від 18 липня 2013 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 12013220280001277 від 25.06.2013 року закрите у звязку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та матеріали направлені органу дізнання для вирішення питання щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Відповідно Постанові Дергачівського районного суду Харківської області від 22 серпня 2013 року по справі № 619/4042/13-п справа про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КУпАП у відношенні [PERSON] закрито. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України. вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок дорожньо-транспортної події за участю сторін, що мала місце 24 червня 2013 року позивач [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 136/13/Д від 04 липня 2013 року. Відповідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 9.11355 Обласної клінічної лікарні центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф від 27.06.2013 року хворий [PERSON] знаходився на лікуванні в стаціонарі з 25 червня 2013 року по 27 червня 2013 року з діагнозом забиття мяких тканей лівої надбрівної області. Закрита травма грудної клітини, забиття поперекового відділу хребта. При виписці йому надані рекомендації: нагляд у хірурга, травматолога, вертебролога за місцем проживання, обмеження фізичних навантажень протягом 1 місяця. ЛФК та масаж, а також прийом «Артоксія» по 120 мг протягом 7 днів. Відповідно відповіді Харківської поліклініки № 24 та копія амбулаторної медичної карти хворого [PERSON] 12 липня 2013 року останній звернувся до лікарні зі скаргами на біль в області попереку. Йому був поставлений остаточний діагноз - полі сегментарний остеохондроз, диспластичний спондилолистез І ст., спондипоартроз та призначено лікування. Відповідно виписці із медичної карти амбулаторного хворого № 9.18445 Обласної клінічної лікарні центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф від 23.10.2013 року хворий [PERSON] знаходився на лікуванні в стаціонарі з 11.10.2013 року по 23.10.2013 року з діагнозом диспластичний спондилолистез L4 хребця 1 з лізисом дужки L4 хребця. Нестабільність та стінок хребтового каналу на рівні L4 - L5. Синдром радикулогенної переміжної кульгавості. Виражена та стійка двостороння люмбоішиалгія. Обмеження функції поперекового відділу хребта. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичної особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб. Поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, в довідках, що містяться в матеріалах справи про лікування у липні-серпні 2013 року та жовтня 2013 року, прямо не вказано, що загострення хронічної хвороби викликане дорожньо-транспортною пригодою, тобто з наданих суду доказів не вбачається причинно-наслідкового звязку між отриманими легкими тілесними ушкодженнями, отриманими у дорожньо-транспортній пригоді 24 червня 2013 року, та загостренням хронічної хвороби хребта. Клопотань щодо проведення відповідних експертиз з цього приводу позивачем не заявлялося. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в частині матеріальної шкоди, а саме в частині придбання ліків «Артоксія» на суму 83,50 грн. та «Троксевазин» на суму 23,55 грн. відповідно чеків від 01.07.2013 року. В частині відшкодування оплати за проведене обстеження на томографі та придбання інших ліків, суд вважає позов не доведеним. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральною шкодою визнається фізичний біль та страждання, яких особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, особи яка її завдала, коли шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю або смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно ст. 1195 ЦК України - фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної події та пошкодженні здоровя. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, розрахунок суми моральної шкоди відповідно «Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розмірі компенсації спричинених страждань», затвердженої Постановою КМУ № 595 від 02.07.2008 р. та визначенні суми моральних страждань у 50\~100, 96 грн., суд вважає відсутнім розумності та виваженості, тож не приймає вказану методику при визначенні моральної шкоди. Аналогічної думки дійшов Вищий спеціалізований суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ у своїй ухвалі від 27.11.1013 р. по справі № 759/4392/13-ц. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачу були спричинені моральні страждання та переживання з приводу ушкодження здоровя , які настали внаслідок неправомірних дій відповідача та вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., що є достатньою сумою, яка здатна компенсувати фізичні та моральні страждання позивача виходячи з характеру, тривалості страждань та негативних наслідків, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 віл 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». На підставі викладеного та

Outcome: partial