Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.03.2018 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] надання дозволу на виїзд дитини за межі країни без згоди та супроводу батька, вказавши на підтвердження своїх вимог, що 08.10.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER]. [INFO] року у них народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Подружні відносини у сторін не склалися і тому у 2007 році вони фактично припинили шлюбні відносини, перестали проживати однією сім»єю та вести спільне господарство. 20.12.2007 року шлюб з відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.12.2007 року. Після розлучення з відповідачем позивачка займалась вихованням доньки самостійно, за участю бабусі - [PERSON], [INFO], піклуються про її фізичний та духовний розвиток, створюють усі належні умови для розвитку, повноцінного харчування. Позивачка та бабуся взяли на себе всю відповідальність та обов'язки по вихованню та утриманню дитини замість батька, яки не виконує свої батьківські обов'язки, не приймає участі у вихованні та спілкування з дитиною, вони зовсім не знають один одного. Влітку 2018 року позивачка планує відвезти свою доньку на оздоровчий відпочинок до міста Сочі Російської Федерації, де проживає її рідна сестра [PERSON], за адресою її постійного місця проживання: [ADDRESS], цей приватний будинок належить сестрі позивачки на прав приватної власності. Також за цією адресою проживає позивачка і працює менеджером з продаж в салоні сотового зв'язку «Мегафон». З огляду на цю обставину позивачка має фізичну і матеріальну можливість мешкати разом з донькою за вказаною адресою під час її відпочинку. На думку позивачки така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку доньки, адже завдяки фінансовій допомозі, яку надає сестра позивачки та має вона, вони матимуть можливість оздоровити доньку в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку, більш того позивачка буде мати більше часу для спілкування з донькою, тому що весь цей час з нею проживає матір позивачки [PERSON], тому що її колишній чоловік - [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні, вона свого батька зовсім не знає, не вважає його батьком, тому не зрозуміло причини такої відмови з боку відповідача. Позивачка вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітньої [PERSON] шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, крім цього, що робить він це з вимогою, щоб вона відмовилась від аліментів, які він зобов'язаний сплачувати на її користь на утримання доньки, та заборгованості, яки виникла з причин його нехтування своїми обов'язками. Позивачка, як мати, має бажання надати своїй дитині все саме найкраще. На даний час дитині вже 12 років, тобто ще 4 роки до її шістнадцятиріччя, вона повинна звертатися кожного року до суду, у зв'язку з цим позивачка вважає за доцільне просити суд надати дозвіл до настання шістнадцятирічного віку. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позивача підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що у позивачки та відповідача від спільного шлюбу [INFO] року народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.02.2006 року (а.с.10). Шлюб з відповідачем розірвано 20.12.2007 року. Після розлучення з відповідачем позивачка займалась вихованням доньки самостійно, за участю бабусі - [PERSON], [INFO], піклуються про її фізичний та духовний розвиток, створюють усі належні умови для розвитку, повноцінного харчування. Позивачка та бабуся взяли на себе всю відповідальність та обов'язки по вихованню та утриманню дитини замість батька, яки не виконує свої батьківські обов'язки, не приймає участі у вихованні та спілкування з дитиною, вони зовсім не знають один одного. Позивачка має намір влітку 2018 року вивезти доньку на літній відпочинок до м.Сочі Російської Федерації, але її колишній чоловік - [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні, вона свого батька зовсім не знає, не вважає його батьком, тому не зрозуміло причини такої відмови з боку відповідача, тому вона просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації м.Сочі своїй неповнолітній дочці [PERSON] в супроводі матері [PERSON] або бабусі [PERSON], без згоди батька [PERSON], до досягнення дитиною 16-річного віку. Згідно ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч.ч. 3-4, ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно із п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України (далі - Правила перетинання державного кордону), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків (п. 2, 4-2). Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладенного,

Outcome: approved