Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач 27.12.2018 звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями розташований в [ADDRESS], яке фактично прийняла дружина померлого [PERSON], так як вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] року [PERSON] померла, проте не встигла зареєструвати. Спадкоємцем майна померлої за законом та заповітом, який вчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Градизької державної нотаріальної контори Полтавської області є позивач. Державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд - визнати за ним, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 0,25 га., за адресою: [ADDRESS] У судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу за їх відсутності, заперечень на позов не надали. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданим Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавській області 22 жовтня 1999 року. Згідно довідки № 1045, виданої виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 31.10.2018, за [PERSON], [INFO], який помер [INFO], згідно запису в погосподарській книзі №3 Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської за 2016-2020 р. р. по господарству № 0249-1 значиться житловий будинок (рік побудови - 1963) з погосподарськими будівлями, який знаходиться на не приватизованій земельній ділянці розміром - 0,25га., для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки №1208, виданої виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 19.11.2018, [PERSON], [INFO], який помер [INFO], на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS], в складі сім»ї: дружина - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлого [INFO] року [PERSON] в Градизькій державній нотаріальній конторі Полтавської області заведена спадкова справа № 294 за 2011. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що спадкоємцем за законом є [PERSON], на ім'я якої вже видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за правилами ст.529, 549 ЦК УРСР, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], як така, що проживала разом із спадкодавцем на день його смерті, а отже така, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Правовідносини по спадкуванню нерухомого майна [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, із змінами, внесеними до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 529 названого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій частині дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області [INFO] року . Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 5 січня 1959 року. Як вбачається з довідки №1210 від 19.11.2018, виданої виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS], в складі сім»ї: син - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №1209 від 19.11.2018, виданої виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS], в складі сім»ї: один. [PERSON] (позивач) звернувся до Градизької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями після померлої [INFO] року [PERSON]. 16 листопада 2018 року державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлої на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] року [PERSON] в Градизькій державній нотаріальній конторі Полтавської області 18 липня 2018 року заведена спадкова справа № 157/2018, заяву про прийняття спадщини по закону та по заповіту подав [PERSON]. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], яка подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємців з заявами про прийняття чи відмову від спадщини на протязі строку встановлено ст. 1270 ЦК України до державної нотаріальної контори не звертались. Інших спадкоємців по заповіту та в порядку ст.1241 ЦК України немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що спадкоємцем за законом та заповітом є [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 08.11.2018 житловий будинок з господарськими будівлями, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Як вбачається із довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» №61/5128 від 12.11.2018, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документу на ім'я померлих осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст. 321 ЦК України. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст. 1218 ЦК України. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1963 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на житловий будинок з погосподарськими будівлями після померлої [INFO] року матері [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], так як вступила в управління або володіння спадковим майном, проте не встигла зареєструвати. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved