Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач 29.10.2018 року звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], який був накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року та припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію обтяження: арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження: квартира [ADDRESS], зареєстрований Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області від 05.10.2017 року, номер запису про обтяження: 22704056, на підставі ухвали суду, серія та номер: 336/2160/17, видана: 29.09.2017 року, видавник: Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. За змістом позову, квартира [ADDRESS] належала [PERSON], яка померла [INFO]. Заповіту, за життя, [PERSON] не залишила. У померлої [PERSON] було двоє дітей - дочка [PERSON] (постійно мешкала та була зареєстрована разом із матір'ю ) та син [PERSON] (проживав окремо від матері, після її смерті, у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався). Дочка померлої власниці квартири, [PERSON] теж померла 02.10.2016 року. [PERSON] (далі - Позивач), є чоловіком померлої [PERSON], з 02.08.2008 року зареєстрований та постійно мешкає за адресою знаходження спірного нерухомого майна: [ADDRESS]. 22.02.2017 року позивачу стало відомо, що квартира у якій він мешкає, і яка є єдиним для нього місцем проживання, належить [PERSON] на підставі договору дарування, який оформила 14.10.2016 року його померла дружина [PERSON], смерть якої сталася до підписання зазначеного правочину, а саме, 02.10.2016 року. Тому, прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] та укласти договір дарування вона не могла. Позивач звернувся із відповідною позовною заявою про визнання договору дарування недійсним до суду. З метою забезпечення заявленого позову про визнання договору дарування недійсним позивач просив суд накласти арешт на спірну квартиру. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року (Справа № 336/2160/17, провадження 2/366/1448/2017) накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 14.10.2016 року серія та номер: [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року, яке вступило в законну силу (Справа № 336/2160/17, провадження 2/366/1448/2017) договір дарування від 14.10.2016 року, серія та номер: [NUMBER], від 14.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. визнано недійсним (копія судового рішення до позову додається). Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєва А.В. 11.10.2016 року звернулася невстановлена особа, з паспортом [PERSON] (до паспорту була вклеєна фотокартка іншої особи) про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON]. В результаті чого, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєв А.В., вважаючи, що за оформленням спадкового майна після смерті [PERSON] звернулася саме її дочка - [PERSON] провів всі передбачені законом дії, оформив та видав на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 891 (спадкова справа № 8/2016), відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Після цього, 14.10.2016 року, цією ж невстановленою особою, з паспортом [PERSON], було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] З приводу оформлення спадщини після смерті своєї дружини [PERSON], Позивач звернувся до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори, однак, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року № 1015 /02-31/ на № 1449/02-31 від 28.03.18 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 02.10.2016 року [PERSON], 1964 р.н. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року вмотивована тим, що право власності на квартиру [ADDRESS] оформлено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. на [PERSON], шляхом видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року після смерті її матері [PERSON], смерть якої сталася [INFO]. Однак, це не є можливим, з огляду на те, що [PERSON] 02.10.2016 року померла, тому прийти і оформити спадщину 11.10.2016 року, набути право власності на зазначену квартиру, вже після своєї смерті, не могла. Крім цього, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, накладено арешт нерухомого майна, зареєстрований Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області від 05.10.2017 року, номер запису про обтяження: 22704056, на підставі ухвали суду, серія та номер 336/2160/17, видана: 29.09.2017 року, видавник: Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, об'єкт обтяження: [ADDRESS], ви; обтяження: арешт нерухомого майна. 13.07.2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2018 року (ЄУН 336/3854/18. Провадження 2/336/2235/2018) відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, [PERSON], треті особи - П'ята Запорізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєв Андрій Валентинович про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Накладений арешт на квартиру [ADDRESS], ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року (Справа № 336/2160/17, провадження 2/366/1448/2017), як захід забезпечення позову під час розгляду цивільної справи № 336/2160/17 про визнання договору дарування недійсним, унеможливлює визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, а саме, квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом по справі № 336/3854/18, провадження 2/336/2235/2018. Тому, виникла необхідність звернення до суду із зазначеним позовом. З підстав, передбачених ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, позивачка просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою судді від 31.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Відповідачі та третя особа повідомлені про розгляд справи Шевченківським районним судом м. Запоріжжя засобами поштового зв'язку та на виконання ухвали суду від 31.10.2018. Відповідачі не скористались своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подали. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку із розглядом справи судом за відсутності її учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Предметом позову є захист права позивачки на користування та розпорядження квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON], яка померла [INFO]. Заповіту, за життя, [PERSON]не залишила. У померлої [PERSON] було двоє дітей - дочка [PERSON] (постійно мешкала та була зареєстрована разом із матір'ю ) та син [PERSON] (проживав окремо від матері, після її смерті, у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався). Дочка померлої власниці квартири, [PERSON] теж померла 02.10.2016 року. [PERSON] (далі - Позивач), є чоловіком померлої [PERSON], з 02.08.2008 року зареєстрований та постійно мешкає за адресою знаходження спірного нерухомого майна: [ADDRESS]. 22.02.2017 року позивачу стало відомо, що квартира у якій він мешкає, і яка є єдиним для нього місцем проживання, належить [PERSON] на підставі договору дарування, який оформила 14.10.2016 року його померла дружина [PERSON], смерть якої сталася до підписання зазначеного правочину, а саме, 02.10.2016 року. Тому, прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] та укласти договір дарування вона не могла. Позивач звернувся із відповідною позовною заявою про визнання договору дарування недійсним до суду. З метою забезпечення заявленого позову про визнання договору дарування недійсним позивач просив суд накласти арешт на спірну квартиру. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року (Справа № 336/2160/17, провадження 2/366/1448/2017) накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 14.10.2016 року серія та номер: [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року, яке вступило в законну силу (Справа № 336/2160/17, провадження 2/366/1448/2017) договір дарування від 14.10.2016 року, серія та номер: [NUMBER], від 14.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. визнано недійсним. Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєва А.В. 11.10.2016 року звернулася невстановлена особа, з паспортом [PERSON] (до паспорту була вклеєна фотокартка іншої особи) про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] В результаті чого, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєв А.В., вважаючи, що за оформленням спадкового майна після смерті [PERSON] звернулася саме її дочка - [PERSON] провів всі передбачені законом дії, оформив та видав на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 891 (спадкова справа № 8/2016), відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Після цього, 14.10.2016 року, цією ж невстановленою особою, з паспортом [PERSON], було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] З приводу оформлення спадщини після смерті своєї дружини [PERSON], позивач звернувся до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори, однак, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року № 1015 /02-31/ на № 1449/02-31 від 28.03.18 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 02.10.2016 року [PERSON], 1964 р.н. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року вмотивована тим, що право власності на квартиру [ADDRESS] оформлено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. на [PERSON], шляхом видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року після смерті її матері [PERSON], смерть якої сталася [INFO]. Однак, це не є можливим, з огляду на те, що [PERSON] 02.10.2016 року померла, тому прийти і оформити спадщину 11.10.2016 року, набути право власності на зазначену квартиру, вже після своєї смерті, не могла. Крім цього, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, накладено арешт нерухомого майна, зареєстрований Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області від 05.10.2017 року, номер запису про обтяження: 22704056, на підставі ухвали суду, серія та номер 336/2160/17, видана: 29.09.2017 року, видавник: Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, об'єкт обтяження: [ADDRESS], ви; обтяження: арешт нерухомого майна. 13.07.2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2018 року (ЄУН 336/3854/18. Провадження 2/336/2235/2018) відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, [PERSON], треті особи - П' ята Запорізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєв А.В. про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Накладений арешт на квартиру [ADDRESS], ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року (Справа № 336/2160/17, провадження 2/366/1448/2017), як захід забезпечення позову під час розгляду цивільної справи № 336/2160/17 про визнання договору дарування недійсним, унеможливлює визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а саме, квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом по справі № 336/3854/18, провадження 2/336/2235/2018. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, при цьому ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Стаття 386 ЦК України закріплює гарантований державою захист прав всіх суб'єктів права власності. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявний арешт перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні своїм майном, тоді як відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із норм ч.ч.2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На зазначених підставах суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв'язку із чим ухвалює рішення про задоволення позову про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні власністю шляхом Тому визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, є достатньою підставою для зняття їх з реєстрації. Виходячи з вищевикладених обставин та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачів слід стягнути судовий збір, сплачений [PERSON], у сумі 704,80 гривень з кожного порівну.

Outcome: approved