Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 листопада 2015 звернулася з даним позовом до суду і просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку № 10 по вул.Ціолковського в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Посилається на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору дарування належить будинок № 10 по вул.Ціалковського в м. Переяслав Хмельницькому Київської області. Відповідач [PERSON] у вищезазначеному будинку не проживає з 2008 року, участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів не приймає. Реєстрація відповідача в будинку порушує її права, як власника житла, та створює певні обовязки для неї, позбавляє її можливості скористатися житловою субсидією. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином через оголошення в газеті «Час Київсщини» від 18 грудня 2015 року, про причини неявки суд не сповістила, заперечень на позов суду не надіслала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Відповідно до договору дарування від 26 грудня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстр № 4167) позивач є власником будинку № 10 по вул..Ціолковського в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області (а.с.4). Даний договір був зареєстрований в КП КОР „Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5). Згідно копії будинкової книги на вказане домоволодіння окрім позивача на цій житловій площі зареєстрований чоловік позивача [PERSON] та [PERSON] (відповідач по справі) Крім того, 29 листопада 2014 там були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] чоловік та син відповідача ( а.с.6-11). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням № 10 по вул..Ціоковського в м.Переяслав-Хмельницькму Київської області (а.с.13-16). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов № 638 від 23 жовтня 2015 року, складеного депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради, [PERSON] не проживає [INFO] з 2008 року. (а.с.12). Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] проживала в даному будинку зі своєю сімєю та бабусею. Однак вже приблизно 7 років він її там не бачив. Аналогічні показання дав свідок [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сімї квартиронаймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Поскільки відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача, тому до правовідносин, що виникли між сторонами слід застосовувати положення ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіється, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] відсутня в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, з 2008 року без поважних причин. Доказів стосовно поважних причин непроживання відповідачки в даному будинку в судовому засіданні не добуто. Наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачкою з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні \~не встановлена. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, як таких, що базуються на вимогах чинного законодавства. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved