Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] 14.04.2021 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд: стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на малолітню [PERSON] , [INFO] , у розмірі 17750,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на користь позивачки в сумі 4000,00 грн. щомісячно, до досягнення малолітньою [PERSON] трьохрічного віку, а також витрати на перекладача в сумі 4675,00 грн., з посиланням на те, що відповідачем не надається матеріальна допомога на утримання малолітньої дочки та її, як матері дитини, у необхідному розмірі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 26.04.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено даті, час і місце проведення судового засідання. У судове засідання призначене на 03.06.2021 року позивачка не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просить суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 03.06.2021 року заперечував частково проти задоволення позовних вимог, а саме в частині визначеного розміру аліментів до стягнення, з посиланням на те, що наразі не працює, не має постійних доходів, на його утриманні перебуває дочка від першого шлюбу. Також відповідач зазначив, що з підстав відсутності доходів, він постійно позичав кошти у сестри, однак остання нещодавно померла, за наслідком чого відповідач перебуває в пригніченому емоційному та тяжкому матеріальному стані. Однак, враховуючи свій обов`язок зі сплати аліментів, відповідач погодився сплачувати аліменти на дочку у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , від батьків: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Також, як встановлено судом, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають, малолітня [PERSON] мешкає разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1,2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З поданих до суду позивачкою документів вбачається, що відповідач працював моряком, що підтверджується наданою до суду копією посвідчення особи моряка серії [NUMBER] , відповідно до якого наявний запис про останній рейс здійснений у період з 03.11.2019 року по 22.06.2020 року. Також з поданих до суду позивачкою документів вбачається, що 01.09.2020 року між ТОВ «Джерла Мерітайм Сервісез» та відповідачем було укладено індивідуальний трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] було працевлаштовано моряком, в якості матросу І класу, з заробітною щомісячною платою у розмірі 1770 доларів США щомісячно строком на шість місяців. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану та отримання відповідачем постійного доходу, стороною позивача до суду не надано. Одночасно оцінюючи надані до суду докази стороною позивача на підтвердження матеріального стану відповідача, судом враховується, що [PERSON] є курсантом 4 курсу денної форми навчання в Відокремленому структурному підрозділі МОН України «Фаховий коледж морського транспорту НУ «Одеська морська академія», що підтверджується довідкою №548 від 27.05.2021 року. Також судом враховується, що на утриманні відповідача перебуває також малолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , матір якої - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З поданої до суду розписки від 25.04.2021 року вбачається, що [PERSON] було добровільно сплачено на користь позивачки заборгованість по аліментам у розмірі 10800,00 грн. 14.05.2021 року [PERSON] було сплачено на користь позивачки аліменти у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою. Одночасно, з огляду на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд зазначає, що позивачка заявляючи до стягнення з відповідача аліменти у розмірі 17500,00 грн. щомісячно, жодним чином не підтвердила доказами наявні потреби малолітньої дитини у розмірі 35000,00 щомісячно. Приймаючи до уваги викладене, суд з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, наявність у відповідача на утримання неповнолітньої дитини, дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітньої дитини у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячного, починаючи стягнення з дня звернення до суду з цим позовом - 14.04.2021 року та до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз`яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Також позивачем заявлено стягнення аліментів з відповідача на свою користь, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати матір дитини до досягнення дитиною трьох років, приймаючи вище встановлені обставини стосовно матеріального стану відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі в сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.04.2021 року та до - 31.01.2022 року. Судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок. Стосовно вимоги позивачки про стягнення з відповідача у відшкодування судових витрат з перекладу доказів - 4675,00 грн., суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачкою не надано до суду жодного доказу на підтвердження понесення відповідних витрат та отримання зазначених послуг у вказаному розмірі.

Outcome: partial