Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивувала тим, що 07.03.2009 року, вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який було зареєстровано виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис №3. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і в подальшому залишить з нею. Питання щодо стягнення аліментів на утримання доньки вирішено добровільно. Спірне майно відсутнє. Причиною розпаду родини стали ті обставини, що відповідач зловживав спиртними напоями, що практично було на протязі усього часу сумісного життя. З часом дози збільшувалися, термін запоїв затягувався. У період коли відповідач був у нетверезому стані, він ображав позивача, висловлювався нецензурною лайкою, виганяв з її з дитиною з будинку. Вона неодноразово ходила до батьків на деякий час, а потім поверталася з надією зміни поведінки відповідача та його ставлення до сімейного життя. Як зазначає позивач, то відповідач змінився позитивно, але як повідомив їй відповідач, змінився він не для неї і примиритися з нею не бажає, оскільки в нього інші плани. На теперішній час вони прийшли до висновку, що примиритися та проживати однією сімєю вони не зможуть, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, зазначила, що після розірвання шлюбу дитина залишиться з нею, спірне майно відсутнє, а також просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовом про розірвання шлюбу згоден. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У судовому засіданні встановлено, що 07.03.2009 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис №3. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем і після розірвання шлюбу залишиться з нею. Спірне майно відсутнє, питання стягнення аліментів на утримання дитини вирішено добровільно. Сторони припинили мешкати однією родиною з тих підстав, що відповідач зловживав спиртними напоями, що було протягом усього часу спільного життя. Коли відповідач знаходився у стані алкогольного спяніння то виганяв позивача з дитиною з будинку, у звязку з чим вона неодноразово уходила до батьків і там деякий час жила. Позивачем зазначено відповідач змінився у позитивну сторону, але як сказав їй відповідач, то це він зробив не для неї. Вважає, що примирення і збереження шлюбу не можливо, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно - відмова в розірванні шлюбу - буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу - потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved