Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач 20. 11. 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.04.2015 року у справі № 712/16623/14ц та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.04.2014 року вона являється власницею квартири [ADDRESS]. Зазначила, що в належній їй квартирі зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], який не проживає за вищевказаною адресою з вересня 2013 року. Вказувала, що відповідач не сплачує комунальні платежі, особистих його речей в квартирі немає. В звязку з реєстрацією відповідача в квартирі вона змушена нести додаткові витрати, повязані з надлишковою оплатою комунальних послуг Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 19 в будинку № 16/1 по вул. Руднєва в місті Черкаси. В судове засідання представник позивача - [PERSON] не зявився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Про день та час розгляду справи був повідомлений через оголошення в пресі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до рішень Соснівського районного суду від 30.04.2014 року (справа № 712/6355/13-ц) та від 01.04.2015 року (справа № 712/16623/14ц), які вступили в законну силу, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 29.11.2006 року зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Черкаській області від 20.01.2016 року. Відповідно до акту опитування сусідів від 10.10.2015 року відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований, однак фактично не проживає в [INFO] з вересня 2013 року. Згідно\~ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. \~Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Судом також встановлено, що договір про користування спірною квартирою між сторонами не укладався. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача, що\~\~відповідач понад 1 рік\~\~не проживає\~в [INFO], не користується житлом, однак добровільно з реєстрації не знявся, чим створює перешкоди позивачу в розпорядженні своїм майном. Визнання відповідача таким, що\~втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved