Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач 18.05.2020 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 05 серпня 2018 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «BMW», [NUMBER] , [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] (до перереєстрації транспортного засобу - д.н.з. [NUMBER] ), на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу [NUMBER] у ПАТ «HACK «ОРАНТА». Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 17 лютого 2020 року на адресу ПАТ «HACK «ОРАНТА» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - [PERSON] , та неповнолітньої доньки загиблого - [PERSON] , [INFO] . В результаті чого в ПАТ «HACK «ОРАНТА» зареєстровано страхову справу №20-32-22625. Проте в супереч закону ПАТ «HACK «ОРАНТА» 17.03.2020 року здійснено часткову виплату страхового відшкодування потерпілим в розмірі 54 572,00 грн., що включає: відшкодування моральної шкоди в розмірі 22 338,00 гри.; відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі 32 234,00 грн.. Наступні виплати страхового відшкодування на утримання неповнолітньої дитини загиблого у розмірі 101 794,00 грн. страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі, які будуть сплачуватись у період з березня 2020 року по березень 2025 року. Вважає такі дії відповідача незаконними, та просить суд стягнути з ПАТ «HACK «ОРАНТА» страхове відшкодування в розмірі 100 096 (сто тисяч дев`яносто шість) гривень 86 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2 909 (дві тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 92 копійки, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 468 (чотириста шістдесят вісім) гривень 95 копійок, а всього разом - 3 378 (три тисячі триста сімдесят вісім) гривень 87 копійок та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок. Позивач та її представник судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином до суду надійшла заява представника відповідача С.Ю Негрич про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Також від відповідача 03.06.2020 року надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач позов не визнає в повному обсязі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2018 року в наслідок ДТП, під час якої автомобіль марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , рухаючись проїзною частиною між с. Паришків та Баришівка у Баришівському районі Київської області, допустив зіткнення із деревом, загинув пасажир автомобіля марки «BMW», д.н.з [NUMBER] , [PERSON] . Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] (до перереєстрації транспортного засобу - д.н.з. [NUMBER] ), на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу [NUMBER] у ПАТ «HACK «ОРАНТА». 17 лютого 2020 року на адресу ПАТ «HACK «ОРАНТА» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - [PERSON] , та неповнолітньої доньки загиблого - [PERSON] , [INFO] . В результаті чого в ПАТ «HACK «ОРАНТА» зареєстровано страхову справу №20-32-22625. Проте в супереч закону ПАТ «HACK «ОРАНТА» 17.03.2020 року здійснено часткову виплату страхового відшкодування потерпілим в розмірі 54 572,00 грн., що включає: відшкодування моральної шкоди в розмірі 22 338,00 гри.; відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі 32 234,00 грн.. Наступні виплати страхового відшкодування на утримання неповнолітньої дитини загиблого у розмірі 101 794,00 грн. страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі, які будуть сплачуватись у період з березня 2020 року по березень 2025 року. У подальшому у квітні, травні 2020 року ПАТ «HACK «ОРАНТА» проведено щомісячну виплату страхового відшкодування на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] у розмірі 1 697,14 грн. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV. За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Законодавець визначивши такий спосіб відшкодування шкоди дитині, яка втратила утримання, передбачив саме триваючий спосіб виплати відшкодування виходячи з нагальних та триваючих потреб дитини для забезпечення її існування до моменту, коли вона саме зможе себе забезпечити. В іншому випадку, одночасна виплата такого відшкодування не може гарантувати відповідне утримання та забезпечення дитини до досягнення нею повноліття. Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій - зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1200 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, в сою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Таким чином суд погоджується з доводами представника відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, оскільки вони ґрунтуються на законі та співпадають з доводами викладеними в Постанові ВС по справі № 326/440/19 від 05.02.2020 року. Суд критично ставиться до посилання представника позивача, у відповіді на відзив на те, що при розбіжності між загальним та спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, оскільки положення ЦК України та Закону № 1961-IV у частині строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, не суперечать одне одному, а тому відсутні підстави для висновку про існування протиріччя між зазначеними нормами права та необхідністю подолання такої колізії між ними. Натомість має місце факт існування у Законі № 1961-IV відсилочної норми до положень ЦК України, а тому вказані нормативно-правові акти необхідно застосовувати у поєднанні. Таким чином, на думку суду, відповідач не порушував права позивача на отримання страхового відшкодування , діяв в межах закону та підстав для задоволення позову немає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.. На підставі ст..1200,1202 ЦК України, ,

Outcome: dismissed