Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2021 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики в сумі 395 518,02 грн. Ухвалою від 30.07.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 31.08.2021 р. Позовна заява обґрунтована тим, що 04.06.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, за умовами якого відповідач одержав у якості позики 383 874 грн. 98 коп., що було еквівалентом 14700 дол. США згідно курсу НБУ на вказану дату. Кінцевим терміном повернення позики є 01.09.2018. Факт передання грошових коштів відповідачу засвідчує власноручний підпис позичальника на примірнику Договору. На день пред`явлення даного позову відповідачем не повернуто борг, тому станом на 28.07.2021 р. сума заборгованості відповідача складає 395 518,02 грн., що згідно офіційного курсу НБУ, на відповідну дату, становить еквівалент 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) доларів США. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики від 04.06.2018 р., яка станом на 28.07.2021 р. становить 395518,02 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 3955,18 грн. 17.08.2021 р. від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 04.06.2018, яка станом на 17.08.2021 р. становить 311688 (триста одинадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, а також 3116,80 гривень судового збору (а.с.22). Позивач в судове засідання не з`явився. В поданій суду заяві просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує з урахуванням зменшених позовних вимог, просить позов задовольнити (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 17.08.2021 р. від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог у справі. Так, в поданій заяві зазначено, що відповідач користуючись процесуальними правами ст. 49 ЦПК України, повідомляє суд про визнання ним частини позовних вимог в справі № 344/11870/21 щодо його заборгованість за договором позики від 04.06.2018, що станом на 17.08.2021 становить 311688 (триста одинадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок (а.с.21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 04 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, за умовами якого відповідач одержав у якості позики 383 874 (триста вісімдесят три тисячі вісімсот сімдесят чотири) гривні 98 коп., що було еквівалентом 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) дол. США згідно курсу НБУ на вказану дату (а.с. 4). Відповідно до п. 4 Договору позики Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику не пізніше 01/09/2018 року. Відповідач не повернув борг позивачу, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом. Згідно з поданої заяви позивача про зменшення позовних вимог (а.с. 22), та поданої заяви відповідача про визнання позовних вимог (а.с.21), сторони у справі дійшли домовленості щодо суми боргу, та визначили, що за договором позики від 04.06.2018 р., станом на 17.08.2021 р. борг відповідача перед позивачем становить 311688 (триста одинадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок. Оскільки в суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, суд, в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, відносить визнані сторонами обставини, до таких, які не підлягають доказуванню. Таким чином суд приходить до висновку, що з позивача в користь відповідача слід стягнути заборгованість за Договором позики від 04.06.2018 р., яка станом на 17.08.2021 р. становить 311688 (триста одинадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок. Також позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі\~ 3955,18 грн. З урахуванням того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, застосовує наслідки ст. 142 ЦПК України, та вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1955 грн.50 коп. Тому, з урахуванням повернутої частини боргу, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в корить позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1955 грн.50 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 11, 509, 526, 530, 1064 ЦК України, та

Outcome: approved