Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.10.2010 р. звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із вищезазначеним позовом. Посилаючись на те, що згідно Договору №114/2002 від 28.10.2002 р. між АКБ «Надра» та ДП Обслуговування повітряного руху України в особі «Одеського регіонального структурного підрозділу «Украерорух», він отримував банківські послуги з жовтня 2002 р. по лютий 2009 р. 06.02.2008 р. в рамках тарифного пакета послуг №798692 ТП Абсолют було здійснено відкриття поточного рахунку №79282311, який було поповнено позивачем на суму 100100 грн. 06.02.2008 р., згідно квитанції №1. 15.05.2008 року між ним та ВАТ КБ «Надра» був укладений депозитний договір №425055 на суму 50000 гривень строком на 12 місяців, за умовами якого позивач надав ВАТ КБ «Надра» зазначену суму грошей, а ВАТ КБ «Надра» зобовязалося повернути вказану суму із нарахованими проценти за користування грошовими коштами в розмірі 17,8 річних. Також 15.08.2008 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» був укладений депозитний договір №572715, за умовами якого позивач надав відповідачу грошову суму у розмірі 150000 гривень на строк 12 місяців, відповідач зобовязався сплачувати 18 процентів річних. Після закінчення строку дії договорів позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення грошових коштів внесених відповідно до умов депозитних договорів. Однак відповідач грошові кошти не повернув. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача: суму заборгованість по депозитному договору №425055 на суму 50000 гривень+проценти у розмірі 4430 гривень, заборгованість по депозитному договору №572715 на суму 150000 гривень+проценти у розмірі 13458,15 грн., грошові кошти з поточного рахунку №79282311 у розмірі 15919, 03 грн., інфляційні втрати по договору №425055 у розмірі 5279,71 грн. та 3% річних по договору №425055 з 15.05.2009 року по вересень 2010 року у розмірі 2273,40грн.; інфляційні втрати по договору №572715 у розмірі 13076, 06 грн. та 3% річних по договору №572715 з 15.08.2009 року по вересень 2010 року у розмірі 5554,12 грн., інфляційні втрати по поточному рахунку у розмірі 1942, 12 грн. та 3% річних по поточному рахунку з березня по вересень 2010 року у розмірі 765,97 грн. Всього позивач просив стягнути на його користь 262699,15 грн. та судові витрати. Згідно уточнень позовних вимог, позивач також просив стягнути моральну шкоду розмірі 20000 гривень, у звязку з тим, що він не може належним чином розпоряджатися належними йому грошовими коштами, змушений змінити звичайний уклад життя, переносив страждання та захворювання внаслідок виниклої ситуації, що призвело також до затрат на лікування, поїздку в Київ у ВАТ КБ «Надра», послуги юристів, спричинило не можливість закінчення ремонту в квартирі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, згідно наведених обґрунтувань. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме суму заборгованості у розмірі 232083 грн.14 коп., що відображена у поточному звіті ВАТ «КБ «Надра» клієнта [PERSON], іншу частину позовних вимог не визнав. Також представник надав суду письмові заперечення проти позову, в яких не заперечував факт отримання грошових коштів за депозитним договорами, однак заперечував обовязок банку сплачувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 06.02.2008 р. в рамках тарифного пакета послуг №798692 ТП Абсолют ВАТ КБ «Надра» було здійснено відкриття поточного рахунку №79282311 на імя [PERSON], який останнім було поповнено 06.02.2008 р. на суму 100100 грн., згідно квитанції №1. 15.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений депозитний договір №425055 строкового банківського вкладу «Мій вибір» на суму 50000 гривень строком на 12 місяців, за умовами якого позивач надав ВАТ КБ «Надра» зазначену суму грошей, а ВАТ КБ «Надра» зобовязалось сплачувати проценти за користування депозитом у розмірі 17,8 % річних, та відповідно до п. 3.4.5 зазначеного договору ВАТ КБ «Надра» зобовязалось повернути вкладнику вклад за його вимогою в кінці терміну дії вкладу. Зазначені грошові кошти були надані ВАТ КБ «Надра» шляхом перерахування вказаної грошової суми з поточного рахунку №79282311 на депозитний рахунок, що підтверджується квитанцією №2576. Також 15.08.2008 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» був укладений депозитний договір №572715 строкового банківського вкладу «Мій вибір», за умовами якого позивач надав відповідачу грошову суму у розмірі 150000 гривень строком на 12 місяців, а ВАТ КБ «Надра» зобовязалось сплачувати проценти за користування депозитом у розмірі 18% річних, та відповідно до п. 3.4.5 зазначеного договору ВАТ КБ «Надра» зобовязалось повернути вкладнику вклад за його вимогою в кінці терміну дії вкладу. Зазначені грошові кошти були надані ВАТ КБ «Надра» шляхом перерахування вказаної грошової суми з поточного рахунку №79282311 на депозитний рахунок, що підтверджується квитанцією №5607. Суд встановив, що після спливу строку дії договору, грошові кошти внесені позивачем та нараховані проценти, за договорами банківського вкладу, Банком позивачу повернуті не були, у звязку з чим, у відповідача виникла перед позивачем заборгованість у загальному розмірі 232083 грн. 14 коп., що підтверджується Поточним звітом за операціями по поточному картковому рахунку з 06.02.2008 р. по 16.12.2010 р., клієнта [PERSON], наданим ВАТ КБ «Надра». Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з виниклою заборгованістю позивачем нараховані по депозитному договору: №425055 від 15.05.2008 р.: - інфляційні у розмірі 5279 грн. 71 коп., 3% річних у розмірі 2273 грн. 40 коп.; по депозитному договору № 572715 від 15.08.2008 р.: інфляційні у розмірі 13076 (тринадцять тисяч сімдесят шість) гривень 65 копійок, - 3% річних у розмірі 5554 гривні 12 копійок; по поточному рахунку №79282311 від 06.08.2008 року інфляційні у розмірі 1942 гривні 12 копійок, - 3 % річних у розмірі 765 гривень 97 копійок. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому враховуючи наведене, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає вищезазначена сума боргу з нарахованими 3% річних та інфляційними, що у загальному розмірі становить 262699 гривень 15 копійок. Надаючи правову кваліфікацію виниклих правовідносин, суд вважає, що між сторонами виниклі договірні правовідносини, обумовлені Параграфом 3 глави 71 ЦК України, до яких застосовуються норми відповідальності за порушення грошового зобовязання. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу, одна сторона, що прийняла від другої сторони або для неї грошову суму, що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що відповідач таких дій не вчинив, чим порушив зобовязання. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Підстави відшкодування моральної шкоди, регламентуються Главою 82 ЦК України. З урахуванням предмету позовних вимог, суд вважає, що у спірних правовідносинах, обставини завдання моральної шкоди, визначені чинним законодавством відсутні. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли внаслідок договірних зобовязань. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, спричиненої неналежним виконанням договірних зобовязань не підлягають задоволенню. Умовами укладеного між сторонами договору про внесення грошового внеску на депозитний рахунок також не передбачено відшкодування моральної шкоди. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив витрати з ІТЗ у розмірі 120 гривень, що підтверджується квитанцією від 04.10.2010 р. доданою до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вищезазначеного, суд доходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1700 гривень, так як позивач звернувшись до суду з позовом у рамках Закону «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial