Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] \~11.08.2020\~року звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою про\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої виробничою\~травмою.\~Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що позивач\~перебуваючи у\~трудових правовідносинах\~з ДП\~«Селидіввугілля» ВП\~Шахта «Росія»\~29.09.2008\~року під\~час виконання\~трудових обов`язків\~отримав виробничу\~травму.\~Відповідно до\~висновків МСЕК\~від 31.03.2010\~року йому\~встановлено повторно\~стійку втрату\~працездатності в\~розмірі 50\~%\~відсотків з 25.03.2010\~року та третя група інвалідності безстроково у зв`язку з трудовим каліцтвом. Пошкодженням здоров`я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, було змінено його звичний уклад життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення. З наведених підстав позивач просить стягнути моральну шкоду з відповідача 81 900 грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди та судові витрати у розмірі 5000 грн. 00 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.08.2020 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи належним чином повідомлений, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому\~позовні вимоги\~не визнано, зазначено, що в позовній заяві позивач вказує, що його постійно турбує стан здоров`я, він змушений звертатись за медичною допомогою до лікарів та витрачати на це чималі кошти, змушений шукати роботу, постійно проходити систематичні курси лікування. Однак, до позовної заяви ним не надано жодного доказу на підтвердження зазначених фактів, відсутні копії медичних документів про постійне лікування, відсутні докази на підтвердження понесених витрат на лікування. Також додані позивачем документи жодним чином не доказують наявність у позивача моральних (душевних) страждань, а підтверджують саме факт травмування. Додані до позову копії актів та копії довідок МСЕК не є достатніми доказами та не відповідають вимогам ст.ст. 77,78,79,81 ЦПК України. Також факт отримання позивачем травми у 2008 році, вони не заперечують, однак вони заперечують щодо моральної шкоди, яка виникла внаслідок травмування 2008 р. Крім того, позивач не зазначив, що згідно наданих актів за Формою Н-5 и Н-1 потерпілий [PERSON] є також особою, що винна в нещасному випадку. Також позивачем надано довідку про розмір його пенсії 14\~635 грн. 63 коп., що в дев`ять разів більше ніж прожитковий мінімум на особу, яка втратила працездатність (1638,00 грн.). Таким чином, посилання позивача на погіршення його майнового стану у зв`язку з травмуванням є безпідставними. В частині позовних вимог про стягнення суми правничої допомоги у розмірі 5000 грн. 00 коп. визнають частково, а саме вважають, що адвокатом Мамоновим А.А. не виконані роботи: підготовка до розгляду справи 600,00 грн.; представлення інтересів позивача в суді 1200,00 грн. Враховуючи вищевикладене, просять суд зменшити суму правничої допомоги, яка підлягає стягненню до суми 3200 грн. 00 коп. В подальшому представником відповідача надано до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність та відмовити в задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Суд, вивчив матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому\~засіданні встановлено,\~що згідно\~трудової книжки\~серії [NUMBER] від 06.03.1981 року, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Росія» з 26.08.2008 р. по 25.03.2009 р. на посаді гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею, звільнений 25.03.2009 року наказом № 384к від 03.04.2009 р. за ч. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я, що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача. Відповідно до акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом № 22 від 10.10.2008 року за формою Н-1, нещасний випадок з [PERSON] стався 29.09.2008 року о 07 годині 20 хвилин на ВП «Шахта «Росія», в результаті якої [PERSON] отримав: закритий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; відкритий осколковий перелом правого підколінника зі зміщенням уламків; відкритий внутрішньосуглобової перелом зовнішнього міщелка правої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відповідно до довідки серії МСЕК серія ДОН-04 № 021844 від 31.03.2010 року, [PERSON] повторно встановлена втрата професійної працездатності 50% з 25.03.2010 року. Відповідно виписки із акта огляду МСЕК серія ДОН-07 № 039910 від 31.03.2010 року, [PERSON] повторно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку\~з трудовим\~каліцтвом. Відповідно до вимог\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08 жовтня 2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому шкоди. Відповідно до ст.\~153\~КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників. При встановлених обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 13,81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що нещасний випадок, який відбувся з позивачем 29.09.2008 року на виробництві, заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений зараз докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок травми на виробництві він зіткнувся з труднощами побутового плану. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки виробничої травми. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна.\~З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок нещасного випадку, ступень вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач\~постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 81\~900,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідним визначити розмір моральної шкоди завдану внаслідок отримання позивачем професійного захворювання у розмірі 50\~000 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд встановив наступне. Право на правову допомогу в Україні гарантовано\~статтею 59 Конституції України. За приписами\~статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~статті 19 Закону № 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. \~\~\~\~\~\~\~\~ Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). \~\~\~\~\~\~\~\~\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно договору доручення № 512 від 07.08.2020 року, укладеного між адвокатом Мамоновим А.А. та [PERSON] на представництво та надання професійної правничої допомоги. Відповідно до п. 2.1 договору виконавець надає Клієнту наступні послуги: представлення інтересів Клієнта як Позивача в суду першої інстанції по цивільній справі за позовом Клієнта до ДП «Селидіввугілля» або його відокремлених підрозділів «про стягнення моральної шкоди, завданої виробничою травмою»; складання позовну (уточнень до нього), відповідей на відзив, претензій, заперечень інших документів, а також виконання усіх без обмежень процесуальних заходів необхідних розгляду зазначеного позову у суді першої інстанції. \~\~\~\~\~\~ Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 36 від 08.08.2020 року від [PERSON] прийнято адвокатом Мамоновим А.А. за договором про надання правової допомоги 5000 грн. Відповідно до Акту приймання-здачі виконаних робіт за договором № 512 від 07.08.2020 року адвокатом Мамоновим А.А. [PERSON] виконані такі послуги: усна консультація з вивчення документів, правовий аналіз (підбір на аналіз нормативної бази, вироблення та узгодження правової позиції, складання позовної заяви). \~\~\~\~\~\~ Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою пропорціно до розміру задоволених вимог в сумі 3052,50 грн. (61,05%). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі п. 2\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до\~задоволеної частини\~вимог в розмірі 513 грн. 31 коп. (61,05%), оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати за подання позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial