Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 31 серпня 2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 16.08.2016 року позивачка з відповідачем уклала договір купівлі-продажу квартир №30 в будинку №3 по проспекту Перемоги в м. Котовську Одеської області. На момент продажу квартири у ній був зареєстрований лише відповідач, хоча фактично в ній не мешкав, бо проживав в м. Івано-Франківську. Відповідач на момент укладення угоди вже більше ніж пів року не мешкав у квартирі, після продажу квартири до відїзду з м. Котовська повинен був знятися із реєстрації, однак по невідомим причинам цього не зробив. Реєстрація відповідача створює складнощі позивачці в отриманні субсидій, пільг на житлово-комунальні послуги. З урахуванням уточнення позову від 14.12.2016 року просила ухвалити рішення суду, яким усунути перешкодив користуванні нею, [PERSON], квартирою №30 в будинку №3 по проспекту Перемоги в м. Подільську (Котовську) Одеської області, шляхом зняття [PERSON], ІПН [NUMBER], з реєстраційного обліку за адресою: квартира [ADDRESS] (Котовську) Одеської області. Позивачка в ході судового розгляду справи підтримала позов у повному обсязі. Відповідач, який зареєстрований на постійне місце поживання у квартирі [ADDRESS], у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій позов щодо зняття його з реєстрації за адресою цієї квартири визнав. Представник органу реєстрації Подільської міської ради в Одеській області у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав. Тому справу розглянуто у відсутність цього представника. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.08.2016 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстровано у реєстрі за №1520. Відповідач є колишнім власником квартири. В цій квартирі на постійне місце проживання зареєстрований з 31.10.2007 року відповідач [PERSON]. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п.7 вказаного договору купівлі-продажу квартири, відповідач зобовязався знятись з реєстраційного обліку до 26.08.2016 року, але до цього часу це зобовязання не виконав. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Факт того, що відповідач у вказаній квартирі не проживає підтверджується Довідкою ПП «Курінь-2». Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобовязаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: Одеська область, м. Подільськ (Котовськ), [ADDRESS], є формальною, без наміру його фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно він втратив право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинив користування вказаною квартирою та переселився на інше місце свого проживання. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням досліджених судом обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе задовольнити цей позов у повному обсязі. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved