Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.10.2015 року звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 31.08.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 31.08.2003 року складено відповідний актовий запис №1902. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, інтересів та уподобань подружжя, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки чоловіка та жінки. Подружжя останні 3 роки проживає окремо, шлюбні відносини позивач та відповідач не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач переконана в тому, що відносини подружжя налагодити не вдасться, шлюб носить формальний характер, вважає збереження шлюбу неможливим, на примирення та відновлення подружніх відносин не згодна, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Майнових спорів між сторонами немає. Після припинення сумісного проживання у позивача склалися близькі стосунки з іншим чоловіком [PERSON], який є батьком новонародженої дитини позивача. Позивач не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини, в якому батьком буде зазначено [PERSON], оскільки вона досі перебуває в шлюбі зі [PERSON] Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений передбаченим законом способом, про причини неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засідання повідомив, що з початку 2014 року він проживає разом зі [PERSON] однією сім'єю, вони ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет. 06.08.2015 року у нього та позивача народилася спільна дитина, вказує на те, що батьком дитини є саме він ([PERSON]), незважаючи на те, що дитина народилась у зареєстрованому шлюбі позивача та відповідача. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на думку позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, покази свідка,приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, її бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно ч.4 ст.110 СК України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено понад три роки тому, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, позивач народила дитину, батьківство щодо якої визнано [PERSON], подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін та інтересам новонародженої дитини. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, а позов - задовольнити. Судові витрати позивач просила залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved