Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач 20.04.2015 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у шлюбі перебуває з відповідачем з 17.07.2010 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Подружні стосунки та ведення спільного господарства фактично припинено з жовтня 2013 року. Протягом тривалого часу разом не проживають та мають інші стосунки. Суперечок про поділ майна не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити нашим інтересам. При таких обставинах вважає, що їх шлюб підлягає розірванню та примирення між ними неможливе. У судове засідання 25.06.2015 року не зявився позивач [PERSON], але від представника позивача, яка діє на підставі довіреності від 24.04.2015 року, - [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої просила справу розглядати без її участі та задовольнити позовні вимоги. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Підтвердила, що з позивачем проживають окремо з листопада 2013 року, просила залишити шлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх\~осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (надалі позивач) та [PERSON] (надалі відповідач) 17 липня 2010 року зареєстрували шлюб у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 211112, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області 22.05.2014 року, актовий запис № 203 (а.с.6). Зі свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище відповідача «Козачкова». Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 391366, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 19.05.2014 року, актовий запис № 7487 (а.с.7). Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. З листопада 2013 року сторони фактично не підтримують шлюбних відносин, не ведуть разом спільного господарства та спільно не проживають. На час розгляду справи майнові вимоги будь-кого з сторін суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та сім'я розпалась остаточно, тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved