overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], інвалід 2 групи, звернувся 04 вересня 2017 року в суд з цим позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] (до шлюбу прізвище Продан) [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 21 червня 1990 року у Чапаєвській сільській раді Котовського району Одеської області, за актовим записом №04. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Стверджував, що життя з відповідачкою не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. Сімейні стосунки припинені більше 10 років назад. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімї та примирення є не можливим. Позивач в судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутність та на позові наполягав. Відповідачка [PERSON], яка зареєстрована за адресою зазначеною у позові с.Вишневе Подільського району Одеської області у судове засідання повторно не зявилась. Про причини неявки суду не повідомила, заперечень до позову або заяв про розгляд справи у його відсутність не надала. Клопотань про зміну прізвища у разі розірвання шлюбу не заявляла. Сповіщалась за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклики до суду повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,\~ за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд вважає відповідачку належно сповіщеною про час і місце розгляду справи. У звязку з відсутністю у судовому відповідачки, з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У звязку із задоволенням позову та згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], інвалід 2 групи, звернувся 23 лютого 2016 року в суд з цим позовом та наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 12 серпня 1995 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Котовської міської ради народних депутатів Одеської області (актовий запис № 231). Від спільного шлюбу в них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Стверджував, що під час спільного проживання їх сімейне життя не склалось. В результаті чого між ними виникали сварки, спільне проживання стало не можливим, що привело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. З 2013 року вони мешкають окремо. Позивач позов підтримав. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Вислухавши сторони та дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], інвалід 2 групи, звернулась 05.01.2016 року в суд з цим позовом та просила ухвалити рішення суду яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житлового будинку по вул.Незалежності,31 в с.Любомирка Котовського району Одеської області. Підставою цьому зазначала те, що вона є власником цього будинку в порядку спадкування після батька в якому відповідач зареєстрований лише формально, оскільки фактично не проживає у будинку з 2012 року. Вона є пенсіонеркою і отримує незначну пенсію, тому формальна реєстрація відповідачів в будинку позбавляє її права на отримання субсидії. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] підтримали вимоги позову у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Незалежності,31 в с.Любомирка Котовського району Одеської області згідно Свідоцтва на нерухоме майно від 27.06.2006 року, видане виконкомом Любомирської сільради Котовського району Одеської області. В цьому будинку зареєстрований на постійне місце проживання відповідач з 08.02.1995 року. Але він не проживає у будинку з 2012 року, що ним фактично визнається. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сієї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе цей позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернувся 07.04.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що в кінці 2004 року придбав у відповідача за договором купівлі-продажу у формі розписки гараж для автомобіля №10 по вул.Терешкової в м.Котовську Одеської області за 18000,00 грн.. На підтвердження цьому відповідач надала йому письмову розписку про отримання коштів за проданий гараж. Нотаріально договір купівлі-продажу до цього часу не оформлено. Після придбання гаражу він відкрито ним володіє цього часу. Таким чином з 2004 року, тобто більше 10 років, він добросовісно заволодів та відкрито безперервно володіє і користується цим гаражем. Претензій з цього приводу до нього ніхто не предявляє. Відповідач його право на гараж не оспорює, однак ніяких дій щодо оформлення договору купівлі-продажу гаражу в нотаріальному порядку не вживає, посилаючись на поганий стан здоровя. Оформити своє право власності на набутий гараж в інший спосіб ніж за набувальною давністю у нього не має. Тому просив суд ухвалити рішення яким визнати за ним право власності на цей гараж. В ході розгляду справи у суді позивач підтримав позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], [INFO], в ході судового розгляду справи позов визнала у повному обсязі та не заперечувала у його задоволенні. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню Згідно рішення виконкому Котовської міськради від 22.09.1988 року №315 [PERSON] дозволено оформити документи на збудований гараж в житловому масиві цукрового заводу. Як вбачається з Технічного паспорту на гараж №10 по вул.Терешкової в м.Котовську Одеської області, який виготовлено КП «Інвентаризатор» 07.08.2013 року на імя [PERSON], в натурі є гараж, зображений на схематичному плані під літ. «А» загальною площею 24,4 кв.м. площею забудови -30,0 кв.м. з погребом під частиною будівлі під літ. «а». Вартість гаражу складає 16720 грн. Згідно рішення виконкому Котовської міськради від 29.08.2013 року №187 індивідуальному гаражу [PERSON] надано поштову адресу: гараж №10 по вул.Терешковій в м.Котовську Одеської області. Викладені обставини справи визнаються сторонами у справі та підтверджується письмовими доказами справи. Факт правомірного заволодіння позивачем спірним гаражем більше 10 років назад та його відкрите користування ним для власних потреб, не заперечується відповідачем та підтверджується письмовою розпискою відповідача від 29.12.2004 року про отримання від позивача 18000 грн. за проданий гараж. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~ протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернувся 11.02.2015 року в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], щодо розподілу домоволодіння по [ADDRESS] Котовського району Одеської області між сторонами у справі, виділивши йому у власність ціле домовлодіння з грошовою компенсацією відповідчу за її частку у цьому домоволодіні. Підставою цьому заначав те, що за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу вони придбали у власність за договором купівлі-продажу в рівних частинах цей будинок. В 2013 році сімейні стосунки припинились. Спільне проживання у будинку двох різних сімей не можливе. Також неможливий розподіл у натурі будинку на дві окремі квартири через його незначні розміри. Тому просив постановити рішення суду, яким в порядку розподілу між ними цього будинку, визнати за ним право власності на ? його частки, що належала відповідачу, з відповідною сплатою грошовою компенсації, одночасно припинивши право власності відповідача на частку у цьому будинку. В ході розгляду справи у суді позивач підтримав ці вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Надала заяву від 06.03.2015 року про розгляд справи у її відсутність в якій позов визнала повністю та підтвердила факт сплати їй грошової компенсації з боку позивача за її частку у будинку у розмірі 10000 грн. Представник відповідача у суді адвокат [PERSON] також позов визнала і підтвердила викладені позивачем обставини справи. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин справи, ці обставини також підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, з яких випливає, що спірний житловий будинок загальною площею - 46,2 кв.м. в тому числі житловою -35,1 кв.м. з відповідними господарськими будівлями й спорудами по [ADDRESS] Котовського району Одеської області належить сторонам у справі в рівних частинах згідно договору купівлі-продажу від 12.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.10.2008 року. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як свідчить із письмової розписки відповідача [PERSON] від 06.03.2015 року, вона отримала від позивача [PERSON] 10000 грн. грошової компенсації за свою частку у спірному будинку. Будь-яких претензій з приводу предмету спору не виказала. Положеннями ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи досліджені судом обставини справи, а також визнання відповідачем позову у повному обсязі, яке не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернувся 14.04.2014 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 02.02.2001 року придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу у формі розписки гараж для автомобіля по [ADDRESS]. На підтвердження цьому останній надав йому письмову розписку про отримання коштів за проданий гараж. Нотаріально договір купівлі-продажу оформити не встигли у зв'язку із смертю [PERSON], який помер [INFO]. Після придбання гаражу він відкрито ним володіє цього часу. Таким чином з 2001 року, тобто більше 10 років, він добросовісно заволодів та відкрито безперервно володіє і користується цим гаражем. Претензій з цього приводу до нього ніхто не пред'являє. Відповідач, яка є дочкою померлого і єдиним спадкоємцем першої черги за законом, його право на батьківський гараж не оспорює. Оформити своє право власності на набутий гараж в інший спосіб ніж за набувальною давністю у нього не має. Тому просив суд ухвалити рішення яким визнати за ним право власності на на гараж [ADDRESS] за набувальної давністю. В ході розгляду справи у суді позивач та представник позивача адвокат [PERSON] підтримали позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], [INFO], в ході судового розгляду справи позов визнала у повному обсязі та підтвердила викладені у позові обставини справи. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з Технічного паспорту на гараж [ADDRESS], який виготовлено КП «Інвентаризатор» 24.01.2014 року на ім'я [PERSON], в натурі є - гараж літ. «А», 1991 року забудови, загальною площею - 24,7 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею - 28 кв.м. Вартість гаражу складає - 29946 грн. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню Викладені обставини справи визнаються сторонами у справі та підтверджується письмовими доказами справи. Факт володіння позивачем гаражем [ADDRESS] підтвердив своїми показами свідок у справі [PERSON], який свідчив, що з 2003 року користується своїм гаражем, який знаходиться по [ADDRESS] і ввесь цей час сусіднім гаражем відкрито володіє і користується позивач [PERSON]. Згідно рішення виконкому Котовської міськради від 30.01.2014 року №3 індивідуальному гаражу [PERSON] надано поштову адресу: гараж [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернувся в суд з цим позовом до відповідача Косівської сільради Котовського району Одеської області та просила ухвалити рішення суду, яким визнати за ним, [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], право приватної власності за набувальною давністю на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами по [ADDRESS]. Підставою цьому зазначав те, що будучи членом колгоспу ім. Радянської Армії, який в ході реформування аграрного сектору економіки України був реорганізований спочатку на СП «Косівське», а потім в СПК «Косівський». За час свого існування колгосп за свої кошти збудував декілька будинків, один із яких розташований на земельній ділянці 0,10 га по [ADDRESS], який з 12 травня 1990 року був переданий позивачу в користування, а потім згідно рішення від 02.03.2000 року (протокол №3) після того як він у повному обсязі виплатив вартість будинку, а саме 9100 рублів, будинок був переданий йому у приватну власність. З 1990 року і до цього часу він проживає у цьому будинку і фактично володіє ним. Однак зареєструвати своє право власності на будинок можливо лише за відповідним рішенням суду із заявлених підстав, оскільки договір купівлі - продажу між ними не був укладений. В ході розгляду справи у суді позивач підтримав позов у повному обсязі. Представник відповідача Косівської сільради Котовського району Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву у якій позов визнав і просив справу розглянути у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS], виготовлений КП «Інвентаризатор», в натурі є: житловий будинок під літ. «А» загальною площею - 63,6 кв.м., в тому числі житловою -35,1 кв.м., з прибудовою під літ. «а», ганком під літ. «а-1», навісом під літ. «а-2» та погріб з шиєю під літ. «б», сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «В», вимощення, трубопровід, огорожа, хвіртка і ворота. Вартість будинку з надвірними будівлями складає - 106529 грн. Факт того, що позивач з 12.05.1990 року відкрито володіє та користується цим будинком підтверджують довідкою №518 від 17.11.2014 року виданою Косівським сільським головою О.М.Добрянською. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе позов задовольнити у поному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернулась 21.03.2016 року в суд з позовом та просила ухвалити рішення суду яким встановити факт, що гараж в м. Котовську по вул. Ломоносова Одеської області належить на праві приватної власності [PERSON], визнати за нею, [PERSON], право приватної власності на гараж розміром 6,50х4,57 м по вул. Ломоносова в м.Котовську Одеської області, за набувальною давністю. Підставою цьому зазначала те, що свого часу за усним договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] гараж по вул. Ломоносова в м. Котовську Одеської області. Однак належним чином цей договір купівлі-продажу оформлено не було. 21 листопада 2002 року [PERSON] помер. Таким чином більше як 10 років назад вона добросовісно заволоділа та відкрито безперервно володіє і користується цим гаражем. Претензій з цього приводу до неї ніхто не предявляє. Відповідач мати померлого, [PERSON], її право на гараж не оспорює. Оформити своє право власності на набутий гараж в інший спосіб ніж за набувальною давністю у неї не має. Тому просила суд ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на цей гараж за набувальною давністю. В ході розгляду справи у суді позивачка підтримала позов у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі. Вислухавши сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно рішення виконкому Котовської міськради від 19.11.1998 року №562 [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 24 кв.м по вул. Ломоносова та дозволено будівництво гаражу на даній ділянці. Як вбачається з Технічного паспорту на цей гараж, який виготовлено на [PERSON], в натурі є: гараж, зображений на схематичному плані під літ. «А» площею 23,1 кв.м. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Викладені позивачем обставини справи щодо добросовісно заволодіння спірним гаражем визнається відповідачем. Факт відкритого безперервного володіння позивачем спірним гаражем більше 10 років та його використання для власних потреб, не заперечується відповідачем та підтверджується письмовою розпискою від 15.07.2002 року про отримання [PERSON] від позивача [PERSON] коштів у розмірі 1000,00 грн. грн. за проданий гараж по вул. Ломоносова у м. Котовську. Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Згідно положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернулась в суд з цим позовом до відповідача Великофонтанської сільради Котовського району Одеської області та просила ухвалити рішення суду, яким визнати за нею, [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], право приватної власності за набувальною давністю на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами по [ADDRESS]. Підставою цьому зазначала те, що в 1992 році її разом із чоловіком прийняли у члени колгоспу ім.Калініа Великофонтанської сільради Котовського району Одеської області та закріпили для проживання колгоспний будинок по [ADDRESS]. В цьому ж році за рішенням правління колгоспу вони викупили цей будинок за власні кошти. Однак договір купівлі-продажу у письмовому вигляді не укладався та не реєструвався у сільраді. Її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Вона працювала дояркою в колгоспі. З 1992 року і до цього часу вона проживає у цьому будинку і фактично володіє ним. Однак зареєструвати своє право власності на будинок можливо лише за відповідним рішенням суду із заявлених підстав, оскільки на цей час будинок не перебуває ні на чиєму балансі. В ході розгляду справи у суді позивач підтримала позов у повному обсязі. Представник відповідача Великофонтанської сільради Котовського району Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву у якій позов визнав і просив справу розглянути у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS], виготовлений ПП «Бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості», в натурі є: житловий будинок літ. «А», жилою площею -49,2 кв.м. та загальною - 78,4 кв.м., літня кухня літ.«Б», сараї літ «Д,В,Г», вбиральня літ. «Т», огорожа №1. Вартість будинку з надвірними будівлями складає - 80451 грн. Факт того, що позивач більше 30 років відкрито володіє та користується цим будинком підтверджують свідки - [PERSON], [PERSON].і [PERSON]. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе позов задовольнити у поному обсязі.

Outcome: approved