Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернулась 06.10.2014 року в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], щодо визнання догору купівлі-подажу квартири [ADDRESS] дійсним та визнання права власності на цю квартиру. Підставою цьому заначала те, що 10.08.2014 року придбала у відповідача за усною угодою договру купівлі-продажу вказану квартиру за 100000,00 грн.. Доказом цього є письмова розписка останьої написана нею власноручно. На виконання укладеної між ними угоди відповідач фактично передала їй у власність спірну кваритру та документи на неї. Оформити угоду в нотаріальному порядку вирішили у строк до 01.09.2014 року. До нотаріуса у визначений строк відповідач не зявилась та попросила відкласти це посвідчення на 15.09.2014 року. Однак і 15.09.2014 року відповідач не прибула до нотаріальної контори. Ця обставина змусила її звернутись в суд з цим позовом. В ході судового розгляду справи представник позивача адвокат [PERSON] на позові наполягав. Додатково пояснював, що в порядку підготовки до нотаріального оформлення 24.09.2014 року було складено експертну оцінку спірної квартири вартість якої була визначена у розмірі 104122 грн.. На підставі цього відповідач стала пропонувати зміну ціни продажу квартири та доплати коштів до визначеної оцінщиком ціни. Однак вона з цим не погоджується оскільки, 10.08.2014 року вона повністю сплатила обумовлену ціну продажу. Крім цього за цей час провела ремонтні роботи в квартирі. Тому позивач вважає себе належним власником спірної квартири. Відповідач [PERSON], [INFO], яка проживає у [ADDRESS], в судове засідання на виклик суду не з'явилась. Однак надала заяву від 19.10.2014 року про визнання позову. Тому за згоди сторони позивача справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного провадження. Вислухавши сторону позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Згідно ч.І ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомості укладається у письмовій формі, а також підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Викладені у позовній заяві обставини справи не заперечуються відповідачем, виходячи із змісту заяви про визнання позову, та підтверджуються наступними письмовими доказами справи: 1. Копіями паспортів сторін у справі (а.с.4,6); 2. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрацію прав власності від 18.06.2013 року та 13.102014 року, відповідно до якого власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], в порядку спадкування за заповітом (а.с.22,35); 3. Копією Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовлено на імя відповідача, згідно якого спірна квартира має загальну площу - 26,3 кв.м. і житловою площею -15,1 кв.м., та складається з: коридору площею - 1,5 кв.м., ванної площею - 2,7 кв.м., кухні площею - 5,7 кв.м., кімнати площею -15,1 кв.м., ніші площею -0,3 кв.м., балкону площею -1,0 кв.м. (а.с.17-21); 4. Копією Висновку №27-2014 експертних досліджень за завою [PERSON] від 24.09.2014 року згідно якого вартість квартири [ADDRESS] складає - 104122 грн. (а.с.10-16); 5. Розпискою [PERSON] від 10.08.2014 року про отримання від [PERSON] коштів у розмірі 100000 грн. за продажу квартири [ADDRESS] (а.с.9); Відповідно до положень ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи досліджені судом обставин справи та наявні письмові докази, суд вважає за можливе у відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України позов у частині визнання договору купівлі-продажу картири дійсним та визнання за позивачем права власності на квартиру задовольнити. Питання щодо розподілу між сторонами судових витрат у справі суд не вирішує, оскільки таких вимог ними не заявлялось.

Outcome: approved