Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, житлово-комунальна контора ТОВ «Тернопільбуд», [PERSON], у якому просить визнати за нею та її неповнолітнім сином право користування житловим приміщення, а саме квартирою №167 в будинку №5 по вул. Макаренка в м.Тернополі та усунути перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням, витребувавши ключі у відповідача [PERSON]; зобовязати відповідача [PERSON] не перешкоджати позивачці та її неповнолітньому сину [PERSON] у користуванні квартирою №167 в будинку №5 по вул. Макаренка в м.Тернополі та вселити їх у спірну квартиру. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що із 03.03.2000 р. по 14.05.2003 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], у якому народився син [PERSON], [INFO] У 2001 році вона вселилася у квартиру [ADDRESS] за добровільною згодою її власника, матері колишнього чоловіка відповідачки по справі [PERSON] Після розірвання шлюбу і по теперішній час позивачка із сином продовжували проживати у даній квартирі без реєстрації. Із 2001 року вона самостійно утримує квартиру, оплачує комунальні послуги, проводить ремонт. 23.07.2015 року її колишня свекруха [PERSON] та колишній чоловік [PERSON], за участю працівників міліції, незаконно проникли у спірну квартиру, пошкодивши замок вхідних дверей, мотивуючи це тим, що вона повинна виселитись, оскільки є новий власник квартири. З приводу даного факту вона зверталася із заявою в міліцію. Із 2003 року, позивачкою, за кошти її матері [PERSON], яка працювала за кордоном, було проведено ремонтні роботи у квартирі, придбано та встановлено вхідні броньовані двері, вхідні деревяні двері, врізні замки, пластикові вікна, меблі кухонні та кімнатні, штори, килими, сантехніку та побутову техніку. До спірної квартири та належного їй майна [PERSON] не має доступу, оскільки у неї вилучили ключі, їй незаконно чинять перешкоди в користування житлом, у звязку з чим вона разом із неповнолітнім сином змушена поселилась у знайомих, оскільки іншого житла у них немає. Вважає, що право користування житловим приміщенням вона зберегла в силу вимог ст.64 ЖК України. Тому, вважає, що безумовне виселення позивачки, тільки внаслідок того, що право власності на житлове приміщення перейшло до іншої особи, є неправомірним та не відповідає природі спірних правовідносин. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити, з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив та суду пояснив, що однокімнатна квартира за адресою вул. Макаренка, 5/167 в м. Тернополі належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] ніколи не надавала та не надає згоди на вселення позивача [PERSON] у належну їй квартиру, договору на користування спірним майном з позивачкою не укладалось. Позивачка проти волі власника вселилася та тимчасово проживала за спірною адресою, про що [PERSON] не знала, а коли довідалася, вимагала усунення порушення її законних прав, як власника житла. Позивачка не могла набути та не набула права користування (сервітуту) на чуже майно, оскільки у [PERSON] відсутні будь-які докази правомірного вселення, проживання у квартирі, встановлення сервітуту на користування житловим приміщенням. [PERSON] із позивачкою [PERSON] спільно не проживали та не проживають, спільним побутом не повязані, не мають взаємних прав та обовязків, [PERSON] не набула статусу члена сімї [PERSON] Не відповідає дійсності також те, що позивачка сплачує комунальні послуги, оскільки згідно збережених [PERSON] квитанцій, нею проводилась оплата комунальних послуг за 2014-2015 роки. Представники третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, житлово-комунальної контори ТОВ «Тернопільбуд» у судове засідання не з»явились, хоча належним чином повідомлялись про місце та час судового розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. У судовому засіданні пояснив, що його колишня дружина [PERSON] проживала у спірній квартирі без згоди її власника, його матері [PERSON], про що останній не було відомо. Будь-яких договорів з позивачкою щодо користування квартирою №167 по вул..Макаренка,5 у місті Тернополі з власником не укладались. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2003 році. У даному шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №1506 від 30.07.2015 р., виданої ЖКК ТОВ «Тернопільбуд», [PERSON] разом із сином [PERSON], з 2001 року проживають у квартирі за адресою: м. Тернопіль вул. Макаренка, 5/167, без реєстрації, згідно акту обстеження по факту проживання мешканців від 30.07.2015 р. За даною адресою зареєстрований [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ЕКВ №986993 від 28.10.2015 року, [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира по вул. Макаренка, 5/167 в м. Тернополі на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 2001 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є членом сім»ї власника квартири [ADDRESS], договору на користування зазначеним житлом із [PERSON] не укладала та поселилась у зазначене житло і проживала у ньому без згоди власника. Як вбачається із довідки №485 від 24 листопада 2015 року виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] зареєстровані у [INFO]. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до пункту 39 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України З урахуванням зазначеного, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що твердження позивача та її представника про те, що вона в силу вимог ст.64, 65 ЖК України має право на користування спірним жилим приміщенням та вселення не заслуговують на увагу, оскільки зазначеною нормою закону регулюється права і обов»язки членів сім»ї наймача, що випливають з договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно із ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Таким чином, суд вважає що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки остання поселилась у спірну квартиру без дозволу її власника, договору на користування даним житлом із його власником не укладала, а тому не може вважатись такою, що набула право на користування квартирою №167 у будинку №5 по вул..Макаренка у місті Тернополі. Також суд відкидає докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, про купівлю будівельних матеріалів та встановлення нею металопластикових конструкцій у спірному житлі, як на підставу користування ним, оскільки вважає, що вони не можуть слугувати підтвердженням права на користування позивачем зазначеною квартирою. Також суд відкидає твердження позивача про те, що її було поселено у спірне житло за згодою колишнього власника квартири №167/5 по вул..Макаренка, оскільки доказів, які підтверджують вказану обставину суду не надано. Не представлено й суду доказів, які свідчать про виселення позивачки, вчинене [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON] із спірного приміщення. Крім цього, суд зазначає, що відповідно до довідки №485 від 24 листопада 2015 року виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, позивач та її неповнолітній син [PERSON] зареєстровані у [INFO], а тому має можливість проживати за вказаною адресою. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed