Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 вересня 2016 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 13 квітня 2011 року помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,375 га, яка розташована на території Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер 13 квітня 2011 року. Позивач в позовних вимогах просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 13 квітня 2011 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть (а.с.6). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 2,375 га згідно державного акту серії ІІ-КВ № 006089 [PERSON] (а.с.7). Після [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,375 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 006089 (а.с.8). Позивач [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за заповітом (а.с.7). Приватний нотаріус [PERSON] надав до суду спадкову справу після померлого 13 квітня 2011 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку відсутній, що стверджено відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право власності на спадкову земельну ділянку, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved