Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач 17.02.2021 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 03.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. було вчинено виконавчий напис № 5550 про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 6 020,47 доларів США, що становить 172 062,03 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області, Щигарцевим Ігорем Вячеславовичем відкрито виконавче провадження № 63902756 від 14.12.2020 року. Вказує, що вказаний виконавчий напис № 5550 від 03.11.2020 року щодо стягнення з нього заборгованості вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. є безпідставним, незаконним, а тому підлягає скасуванню з огляду на наступне. 10.01.2007 між ним та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого, в подальшому став AT «Альфа-Банк», був укладений Кредитний договір № 490021420, згідно якого AT «Альфа-банк» надав йому кредит в сумі 21 881,19 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних на строк до 10.01.2013 року 27.03.2009 року між ним та АТ «Альфа-Банк» укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 490021420 від 10.01.2007 року, яким зокрема внесено зміни до п. 1.1. спірного кредитного договору в частині терміну повернення кредиту і встановлено строк остаточного повернення кредиту 10.01.2017 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду у справі № 182/1393/15-ц від 01.03.2018 року було задоволено позов Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (на момент розгляду справи) до нього та його дружини - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року у сумі 109 631,97 грн. (сто девять тисяч шістсот тридцять одна грн. 97 коп.), яка складалася з наступного: -заборгованість за кредитом - 99 096,06 грн.; -заборгованість по відсоткам - 3 798,90 грн.; - пеня - 6 737,01 грн. Вказане рішення Нікопольського міськрайонного суду постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.11.2019 року залишено без змін. На виконання вказаного рішення суду від 01.03.2018 року Нікопольським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист та на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю. О. було відкрито виконавче провадження ВП № 58082679. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю. О. від 18.06.2019 року виконавче провадження ВП № 58082679 було закрито у зв`язку із повним стягненням заборгованості. За таких обставин позивач не має права звернення до суду чи за виконавчим написом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року Крім того, до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року відповідач звернувся у 2015 році. Таким чином, з цього моменту Банк втратив право нарахування процентів, передбачених за договором. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 63902756, відкритого на підставі спірного виконавчого напису, стягнення відбувається за заборгованістю, що утворилася у період з 01.09.2017 року по 01.09.2020 року за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року. Тобто підставою стягнення є заборгованість за договором, за яким судом ще 01.03.2018 року прийнято рішення, яке є виконаним. Крім того, кредитний договір № 490021420 від 10.01.2007 року не містить такого поняття як «прострочена заборгованість за сумою кредиту». Таким чином, не є зрозумілим, яким чином було розраховано прострочену заборгованість за сумою кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за кредитом. Також вказує, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. при вчиненні спірного виконавчого напису були порушені правила та умови його видачі, передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Крім того, Банком при зверненні до приватного нотаріуса не були дотримані строки позовної давності. На підставі викладеного просить визнати виконавчий напис № 5550 від 03.11.2020 року таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 1362,00 грн. Ухвалою суду від 18.02.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третю особу - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третій особі роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 29.03.2021 року (а.с. 49). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 06.04.2021 року (а.с. 50). Пояснень чи відзиву від третьої особи на адресу суду не надходило. Належним чином завіреної копії виконавчого напису № 5550 від 03.11.2020 року та документів, на підставі яких було його вчинено, до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.01.2007 між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого, в подальшому став AT «Альфа-Банк», був укладений Кредитний договір № 490021420, згідно якого AT «Альфа-банк» надав йому кредит в сумі 21 881,19 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних на строк до 10.01.2013 року 27.03.2009 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 490021420 від 10.01.2007 року, яким зокрема внесено зміни до п. 1.1. спірного кредитного договору в частині терміну повернення кредиту і встановлено строк остаточного повернення кредиту 10.01.2017 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду по цивільній справі № 182/1393/15-ц від 01.03.2018 року позов Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у сумі 109 631,97 грн., яка складалася з наступного: -заборгованість за кредитом - 99 096,06 грн.; -заборгованість по відсоткам - 3 798,90 грн.; - пеня - 6 737,01 грн. (а.с. 21-24). Вказане рішення Нікопольського міськрайонного суду постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.11.2019 року залишено без змін (а.с. 25-33). На виконання вказаного рішення суду від 01.03.2018 року Нікопольським міськрайонним судом був виданий відповідний виконавчий лист та на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю. О. було відкрито виконавче провадження ВП № 58082679. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю. О. від 18.06.2019 року виконавче провадження ВП № 58082679 було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 20). 03.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. було вчинено виконавчий напис № 5550 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 6 020,47 доларів США, що становить 172 062,03 грн. На виконання виконавчого напису № 92814 від 17.11.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області, Щигарцевим І. В. 14.12.2020 року відкрито виконавче провадження № 63902756 (а.с.14). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2020 року вбачається, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. видав виконавчий напис № 5550 від 03.11.2020року про стягнення на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року з усіма додатками да додатковими угодами, який укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» ( правонаступником є АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] . Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.09.2017 року по 01.09.2020 року. Сума заборгованості складається з - простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2390 дол. США 58 центів; простроченої заборгованості за комісією та процентами - 3629 дол. США 89 центів; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0; строкова заборгованість за комісією та процентами - 0;штрафні санкції - 0; сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500, 00 грн. Загальна сума заборгованості : 6020 дол. США 47 центів (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,58 грн., становить 172 076, 03 грн. і 1500,00 грн. Копії спірного виконавчого напису № 5550 від 03.11.2020 року матеріали справи не містять, оскільки такої копії ні позивачу [PERSON] для відома направлено не було, ні суду, незважаючи на те, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду 18.02.2021 року зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. надати належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису, яку приватний нотаріус отримав особисто. Таким чином суд позбавлений можливості перевірити законність та достатність наданих приватному нотаріусу документів для вчинення спірного виконавчого напису, визначити строки, за які стягнуто заборгованість та самі складові такої заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18. Доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не надано. Своїм правом на подання відзиву АТ «Альфа-Банк» не скористалося. Крім того, суд враховує, що з [PERSON] в примусовому порядку вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року в розмірі 109 631,97 грн. та судові витрати, встановлені судовим рішенням від 01.03.2018 року за виконавчим листом № 182/1393/15-ц (а.с. 20-33). Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Личук Т. В. виконавчого напису у боржника [PERSON] не була підтверджена належними доказами наявність заборгованості за кредитним договором № 490021420 від 10.01.2007 року, що є обов`язковою умовою для його вчинення . Крім того, позивач [PERSON] зазначає, що виконавчий напис було вчинено в порушення п. п. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку, а саме з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, у зв`язку з чим також просить суд застосувати строки позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису 03.11.2020 року минули строки загальної позовної давності. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом, а разом сума становить 1 362 грн. 00 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] (а.с.1,2). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved