Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] банк України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 646 від 22.07.2014 року про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі в загальній сумі 11\~930 грн. 97 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 22.07.2014 року між [PERSON] банком України та [PERSON] було укладено договір № 646 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі з внесеними у подальшому до нього змінами згідно з додатковим договором № 673 від 17.07.2015 року, відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредит (середньостроковий) на споживчі цілі: на придбання побутової техніки, ремонт, лікування в сумі 30\~000,00 грн. строком на 3 роки з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту. Також позивач зазначив, що в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером № 001 (#846765501) від 22.07.2014 року та меморіальним ордером № 002 (#71173475) від 22.07.2014 року. У звязку з систематичним порушенням позичальником положень п. 3.1 кредитного договору щодо погашення кредитору частини кредиту, а також невиконання вимог п. 3.2 кредитного договору щодо своєчасної сплати нарахованих процентів за користування кредитом, Позичальнику було направлено: лист-попередження від 03.06.2016 року № 55-0004/47346 про наявність несплаченої простроченої заборгованості за кредитом та процентами, у якому висунуто вимогу про погашення усієї простроченої заборгованості за кредитом, проте вказаний лист не вручено позичальнику, у звязку з закінченням терміну зберігання. Станом на 28.07.2016 року прострочена заборгованість позичальника перед позивачем становить 11\~930, 97 грн., з якої: заборгованість за кредитом у розмірі 9\~163, 00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1\~902, 23 грн., пеня за простроченим кредитом у розмірі 725, 68 грн., пеня за простроченими процентами у розмірі 140, 06 грн. З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 646 від 22.07.2014 року в розмірі 11 930 грн. 97 коп., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання надав заяву за вх. № ЕП-1722/17- Вх від 25.05.2017 року про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою відповідача від 17.03.2017 року, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання, - відсутні. Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки [PERSON] банку України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.07.2014 року між [PERSON] банком України та [PERSON] було укладено договір № 646 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі, за умовами якого позивач надав позичальнику кредит (середньостроковий) на споживчі цілі: на придбання побутової техніки, ремонт, лікування в сумі 30\~000,00 грн. строком користування на 3 роки з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору [PERSON] банк надає Позичальнику кредит на умовах повернення, платності, забезпечення, строковості та цільового використання. Кредит надається шляхом зарахування на особовий рахунок позичальника, який відкривається в операційному управлінні [PERSON] Банку. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, Позичальник взяв на себе зобовязання здійснювати повернення кредиту шляхом уповноваження [PERSON] банку за цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 833 грн. 00 коп., починаючи з серпня 2014 року, а в останній місяць користування кредитом у сумі 845 грн. 00 грн. та суму для оплати за користування кредитом. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, за користування отриманим кредитом на споживчі цілі Позичальник щомісячно під час роботи в [PERSON] банку здійснює оплату в розмірі 10 % відсотків річних. Згідно з п. 4.1.2 кредитного договору, Позичальник взяв на себе зобовязання до 22.07.2017 року повернути [PERSON] банку отриманий кредит. Згідно з п. 5.1 Кредитного договору, у разі несвоєчасного виконання Позичальником зобовязань з поверненням кредиту, оплати за користування ним (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення кредиту) нараховується пеня в розмірі 0,05 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки [PERSON] банку, що діяла на момент прострочення), яку Позичальник повинен сплатити [PERSON] банку. Відповідно до п. 6.1 Договору зміни до договору вносяться під час його дії за письмовою згодою Сторін шляхом укладання додаткового договору, що стає невідємною частиною цього договору і набирає чинності лише після його підписання уповноваженими особами обох Сторін. Судом також встановлено, що 17 липня 2015 року між НБУ та [PERSON] було укладено додатковий договір № 673 до договору про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 22.07.2014 року № 646, за умовами якого п.п. 3.1, 3.2 сторони виклали в новій редакції, а саме: п. 3.1 Договору повернення кредиту здійснюється позичальником шляхом внесення готівкою щомісячної суми повернення кредиту в касу [PERSON] банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок [PERSON] банку до 20 числа кожного місяця в сумі 833 грн. 00 коп., починаючи з липня 2015 року, а в останній місяць користування кредитом - у сумі 845 грн. 00 коп. та суму оплати за користування кредитом. Відповідно до п. 3.2 Договору № 673 за користування отриманим кредитом на споживчі цілі позичальник щомісячно здійснює оплату в розмірі 10 % відсотків річних. Позивач взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 001 (# 846765501) від 22.07.2014 року та меморіальним ордером № 002 (#71173475) від 22.07.2014 року, в той час як відповідач зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків виконувала не належним чином, з 21.09.2015 року кредит та проценти не повертала, у зв'язку з чим станом на\~ 28.07.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 11 930 грн. 97 коп., з якої: заборгованість за кредитом у розмірі 9\~163, 00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1\~902, 23 грн., пеня за простроченим кредитом у розмірі 725, 68 грн., пеня за простроченими процентами у розмірі 140, 06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який приймається судом до уваги. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Звертаючись з позовом до суду [PERSON] банк України посилається на порушення відповідачем [PERSON] умов укладеного між сторонами договору № 646 від 22.07.2014 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість за зазначеним договором яка, станом на 28.07.2016 року становить 11 930 грн. 97 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 5.4 Договору якщо позичальник не здійснює відповідних платежів у встановлені кредитним договором, то [PERSON] банк стягує прострочену заборгованість відповідно до законодавства України в судовому порядку. З огляду на викладене вище, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що права позивача [PERSON] банку України порушені неналежним виконанням зобовязання в частині повернення кредиту та процентів за кредитом, за умовами договору № 646 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 22.07.2014 року відповідачем [PERSON], на підставі чого позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 526,\~530,\~546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved