Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач 14.01.2015 року звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 02.07.2015 року, просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 27524,54 грн. розрахованих, як різницю між реальною вартістю збитків, спричинених ДТП, відповідно до Звіту № 175-11/зм-2015 та вже виплаченою сумою; кошти на суму 3876,20 грн. як величину втрати товарної вартості автомобіля TOYOTA RAV-4 відповідно до Звіту № 175-11/зм-2015; завдану моральну шкоду у розмірі 10000, 00 грн.; витрати, повязані з проведенням експертного дослідження, у розмірі 1500, 00 грн.; вартість пошкодженого номерного знаку у розмірі 300, 00 грн.; витрати на огляд автомобіля представниками СТО у розмірі 334, 80 грн.; витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 243, 60 грн.. В обґрунтування позовних вимог відзначила, що 29.08.2014 року о 9 годині 20 хвилин в м. Одесі, по вул. Сегедській, при виїзді на вул. Фонтанська дорога, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу марки «Тойота» Camri, державний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON], та автомобіля марки « Тойота» RAV-4, державний номер [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль марки «Тойота» RAV-4, державний номер [NUMBER], належить позивачу на праві власності. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2014 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Тойота» Camri за страхована АТ «СК «АХА Страхування». Після ДТП відповідачем було забезпечено явку експерта [PERSON], який разом з працівниками Тайота-Центр-Одеса здійснив огляд автомобіля позивача. Згідно рахунку №9709 станом на 04.09.2014 року загальна вартість запчастин та робіт становила 27\~178, 49 грн. За результатом огляду транспортного засобу експертом [PERSON] складено звіт №203 про оцінку транспортного засобу від 18.10.2014 року, у відповідності до якого матеріальні збитки, заподіяні автомобілю, склали 14\~635, 77 грн. Однак, розраховану суму збитків позивач вважає значно меншою, ніж та, що потрібна для відновлення пошкодженого автомобіля. Вважає, що експертом при розрахунку завданих збитків неправомірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу, оскільки на час скоєння ДТП строк експлуатації автомобіля «Тойота» RAV-4, 2008 року випуску, не перевищував семи років, автомобіль раніше у ДТП не перебував, ніким не пошкоджувався, ремонті роботи відносно нього не проводилися, деформації та іржавчини на автомобілі відсутні. Відповідно до звіту судового експерту №175-11/14втв, складеного за її замовленням, розмір матеріального збитку склав 27769, 28 грн. з урахуванням величини втрати товарної вартості у сумі 2615, 23 грн., загальна сума становить 30\~384, 51 грн.. За проведення експертизи [PERSON] сплатила кошти у розмірі 1200, 0 грн. На думку позивача зазначена сума відповідає реальній вартості запчастин та робіт, розрахованих Тайота-Центр-Одеса під час огляду пошкоджень, спричинених ДТП. Згідно звіту №175-11/зм-2015 від 26.02.2015 року з урахуванням нових цін на автозапчастини та вартості робіт по їх заміні розмір матеріального збитку, завданого унаслідок пошкодження автомобіля позивача, без урахування величини втрати товарної вартості складає 42\~160, 31 грн., величина втрати товарної вартості становить 3876. 20 грн., загальна сума матеріального збитку становить 46036, 51 грн.. Позивачем також були понесені витрати на проведення вказаної експертизи у розмірі 300, 00 грн. АТ «СК «АХА Страхування» 28.11.2014 року перерахувало на розрахунковий рахунок позивача кошти на суму 14\~635, 77 грн., з виплаченою сумою позивач не згоден, у звязку з чим звернулась до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні 12.11.2015 року представник позивача [PERSON] (діє на підставі ордеру серії ОД №046066) позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Згідно пояснень представника, вони копію звіту не отримували та розраховану суму відшкодування не знали, у звязку з чим звернулись із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач дізналась про розмір страхового відшкодування лише, коли страхова компанія перерахували кошти у розмірі 14\~635, 77 грн. на її рахунок. Не погоджуючись з даною сумою, вона листом від 03.11.2014 року звернулась до відповідача та повідомила, що буде проводити свою незалежну експертизу. Представник позивача пояснив, що згодом, ознайомившись з матеріалами звіту № 203, встановив, що експертом [PERSON] від страхової компанії в [PERSON] огляду було дописано про наявність деформацій на передній праві дверці та даху автомобіля. Вони не запросили представника страхової компанії на проведення експертизи, оскільки листом страхової компанії їм було повідомлено, що проведення експертного дослідження з власної ініціативи є їх правом. При цьому пояснив, що не згодні з висновком експерта [PERSON] лише в частині застосування останнім коефіцієнту фізичного зносу. Наполягав, що на момент ДТП строк експлуатації транспортного засобу становив менше семи років, до моменту ДТП автомобіль позивача ні піддавався ремонту, заперечував наявність будь-яких деформацій та пошкоджень на автомобілі. Представник позивача не погодившись з наявністю деформацій на передній праві дверці та даху автомобіля, вважає, що такі пошкодження не відносяться до деформацій, оскільки не має навіть пошкоджень лакофарбованого покриття, а тому підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку шкоди, завданої автомобілю, не має. Однак, від призначення додаткової судової експертизи відмовився, посилаючись на вірність проведених експертиз експертом [PERSON], вважаючи, що проведення ще однієї експертизи буде недоцільним. З приводу фотокарток, наданих представником відповідача, відзначив, що є сумніви, що вони безпосередньо стосуються їх автомобіля. Представник відповідача [PERSON] (діючий по довіреності від 02.12.2014 року) у судовому засіданні заперечував проти вимог позивача, просив у їх задоволенні відмовити. У минулих судових засіданнях надав суду письмові заперечення, відповідно до яких вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними та необґрунтованими. Пояснив, що з експертом [PERSON] перебувають у договірних стосунках і не вбачає підстав не довіряти йому. Відзначив, що представник позивача був присутній під час огляду [PERSON] транспортного засобу і не заявляв незгоду з актом огляду, був ознайомлений з ним та підписав останній. Експертом був застосований коефіцієнт фізичного зносу у відповідності до п.7.3.8-7.3.9 [PERSON] з тих причин, що під час огляду було виявлено пошкодження у вигляді деформацій на дверці та даху автомобіля, останні відносяться до експлуатаційних пошкоджень. На підтвердження вказаного надав до суду CD-диск з фотографіями пошкоджень автомобіля, зроблених експертом під час його огляду 03.09.2014 року та 04.09.2014 року. Щодо дати акту огляду транспортного засобу, зазначеного 03/04.09.2014 року, пояснив, що згідно пояснень [PERSON] 03.09.2014 у вечері було проведено огляд лише зовнішніх пошкоджень, з представниками СТО детальне дослідження автомобіля було зроблено вже 04.09.2015 року. Заперечував проти звітів експертних досліджень, наданих позивачем, оскільки експертні дослідження були проведенні у порушення вимог закону без їх повідомлення та за відсутності представника страхової компанії, останній звіт №175-11/зм2015 був складений без складання акту огляду транспортного засобу та з великим проміжком часу після ДТП. Додатково відзначив, що підстав для відшкодування величини втрати товарної вартості та витрат, повязаних з оглядом автомобіля представниками СТО, законом не передбачено. Щодо відшкодування витрат, повязаних з проведенням експертиз досліджень, пояснив, що страхова компанія не була повідомлена про проведення таких експертних досліджень, за замовленням позивача огляд був проведений за відсутності представника страхової компанії, що не заперечується позивачем, тому у відповідності до ст.. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязок з відшкодування вказаних витрат у страхової компанії не виникає. Заперечував також проти вимог позивача щодо стягнення вартості пошкодженого номерного знаку у розмірі 300, 00 грн., оскільки у звіті №203 від 18.102.104 року про оцінку колісного транспортного засобу, складеного на замовлення АТ «СК «АХА Страхування», вартість номерного знаку було враховано у розмірі 250, 00 грн., це підтверджується також калькуляцією ремонту. За вимогами про відшкодування моральної шкоди відзначив, що оскільки страхове відшкодування виплатили позивачу вчасно, перерахувавши відповідну суму на картковий рахунок позивача, вважає ці вимоги необґрунтованими та таким, що підтвердження у судових засіданнях не знайшли. 09.09.2015 року та 20.10.2015 року у судових засіданнях, в порядку ст.. 189 ЦПК України були заслухані пояснення експертів [PERSON] та [PERSON] щодо наданих ними експертних звітів. Зокрема 09.09.2015 року були заслухані пояснення СПД оцінювача авто товарознавця, судового експерта [PERSON] (стаж роботи з 1995 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 22.05.2002 року сертифікат субєкта оціночної діяльності від 10.01.2014 року), відповідно до яких він свій звіт, складений за оглядом автомобіля позивача, підтримав, пояснив, що працює із страховою компанією на договірних засадах, не перебуває з ними у трудових відносинах, на обєктивність його роботи нічого не впливає. Пояснив, що ним у порядку, передбачен6ому чинним законодавством, був проведений огляд КТЗ та складений звіт, у якому розрахований розмір матеріального збитку, виходячи із калькуляції відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ Застосовуючи коефіцієнт фізичного зносу, керувався положеннями п.7.3.8. та п.7.3.9. Методики (пункт б), оскільки під час огляду були виявлені деформації на транспортному засобі, не повязані з його пошкодженням у ДТП. Відомості про дані деформації (пошкодження передньої правої двері та вмятина на даху автомобіля, подряпини на склі) він зафіксував в акті огляду та відобразив у складеному ним звіті, факт виявлення таких пошкоджень у судовому засіданні також підтвердив. Коефіцієнт фізичного зносу був розрахований та склав 46%, тому сума завданих матеріальних збитків без врахування НДС (14\~625, 77грн) і відрізняється від вартості відновлювального ремонту (27\~221, 19 грн.) приблизно на 46%. Дефекти на КТЗ були виявлені у вигляді пошкоджень лакофарбованого покриття, пошкодження на передній праві двері у вигляді злому, про що зафіксовану в акті огляду. У судовому засіданні 20.10.2014 року було заслухано пояснення оцінювача-автотоварознавця, судового експерта автотоварознавця [PERSON], з пояснень якого вбачається, що він працює за даною спеціалізацією з 1999 року, має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 19.08.2002 року та сертифікат субєкта оціночної діяльності від 20.06.2014 року. У судовому засіданні висновок №175-11-14/втв, зроблений за оглядом транспортного засобу позивача, підтримав та пояснив, що огляд та експертне дослідження робив за замовленням позивача. Пояснив, що коли оглядав автомобіль 05.09.2015 року пошкоджень аварійного характеру та у вигляді деформацій не встановив, заперечував наявність пошкоджень на даху автомобіля, виявив лише експлуатаційні пошкодження, які відповідно до «[PERSON] та Коментаря до [PERSON] визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу», не відносяться до деформацій. У звязку з чим вважає, що коефіцієнт фізичного зносу визначається на підставі п7.38 [PERSON] та враховуючи, що строк експлуатації КТЗ становить менше 7 років, повинен дорівнювати «0». Навіть, якщо на автомобілі наявні експлуатаційні пошкодження, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює «0». Зазначив, що втрата товарної вартості КТЗ не застосовується у випадках передбачених, п. 8.6.2. Методики, зокрема, якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або є корозійні руйнування (пункт д). У звязку з чим вважає, що розмір матеріального збитку дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту та втрати товарної вартості КТЗ. Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, враховуючи пояснення сторін, оцінивши надані докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2014 року о 09 год.10 хв. відбулось ДТП, де [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота» Camri, д/н [NUMBER], по вул.. Сегедській у м. Одесі, при виїзді на вул.. Фонтанська дорога, не вибрала безпечну швидкість руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Тойота» RAV-4, д/н [NUMBER], який рухався попереду, та власником якого є [PERSON] Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2014 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с.20). На момент ДТП автомобіль «Тойота» Camri, д/н [NUMBER], був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6497602 від 30.12.2013 року (а.с.97). Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договорам. Згідно до ст.. 22 даного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Ст.. 29 вищезгаданого Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Пунктами 1.3, 1.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - [PERSON]) передбачено, що вимоги [PERSON] є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. Методика застосовується з метою: визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (пункт д); З метою визначення розміру збитку, заподіяного власнику автомобіля «Тойота» RAV-4, д/н [NUMBER], АТ «СК «Страхування» було замовлено проведення товарознавчого дослідження у СПД [PERSON], який має вищу авто технічну освіту, сертифікат на право оцінки машин, обладнання та транспортних засобів на території України, сертифікат субєкта оціночної діяльності та стаж експертної роботи з 1995 року. Судом встановлено, що [PERSON] 03/04.09.2014 року у присутності представника позивача [PERSON] було оглянуто транспортний засіб та складено акт огляду. У графі «загальний стан КТЗ» є відмітки про наявність дефектів ЛФП (наявність подряпин скла), деформацій на правій передній дверці та даху автомобіля. Акт огляду підписаний сторонами (138-139). За поясненням представника позивача, встановлено, що у позивача виникли сумніви щодо обєктивності та неупередженості щодо огляду експертом [PERSON], тому за замовленням [PERSON] 05.09.2015 року було проведено огляд транспортного засобу судовим експертом [PERSON], про що було складено відповідний протокол огляду колісного транспортного засобу (а.с.18). У протоколі огляду зазначено, що до ДТП від 29.08.2014 року автомобіль аварійно не пошкоджувався, не фарбувався. На КТЗ відсутні корозійні пошкодження та пошкодження у вигляді деформації відсутні. Має місце відблиск на даху кузова. 18.10.2014 року на підставі вищезгаданого акту огляду транспортного засобу [PERSON] було складено звіт №203 про оцінку колісного транспортного засобу «Тойота» RAV-4, д/н [NUMBER]. Згідно даного звіту вартість відновлювального ремонту з урахування зносу автомобіля «Тойота» RAV-4 на момент складання звіту становить 16\~695, 20 грн, з урахування ПДВ. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля на момент складання звіту без урахування ПДВ становить 14 635, 77 грн. Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними у звіті №203 від 18.10.2014 року, звернулась до відповідача листом вх..№113 від 03.11.2014 року, яким повідомила про наміри залучити іншого незалежного експерта для оцінки завданої автомобілю внаслідок ДТП шкоди, також зазначила, що звіт іншого незалежного експерта буде надано до страхової компанії відразу після його виконання (а.с.22-23). Однак, суд звертає увагу, що у листі відсутні будь-які відомості про дату та місце огляду КТЗ, не ставиться питання про залучення представника страхової компанії до огляду автомобіля іншим експертом. Листом вих.. №1176 від 13.11.2014 року страхова компанія повідомило позивачу, що розмір страхового відшкодування буде розрахований на підставі звіту № 203 від 18.10.2014 року та умов Полісу, та виплачене на підставі заяви про виплату страхового відшкодування в установлені законом строки. Щодо намірів залучити іншого експерта для визначення розміру збитку було розяснено, що це є її правом, однак вартість проведення такого дослідження не підлягає відшкодуванню страховиком (а.с.42-43). Згодом позивач звернулась до оцінювача-автотоварознавця, судового експерта-автотоварознавця [PERSON] з заявою щодо проведення експертного дослідження та визначення вартості матеріальних збитків, завданих у результаті пошкодження в ДТП власнику транспортного засобу та 24.11.2014 року судовим експертом [PERSON] також складено звіт №175-11-14/втв з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ «Тойота» RAV-4, в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням величини втрати товарної вартості (ВТВ), склала 30384, 51 грн. (а.с.14). 26.11.2014 року позивач направила на адресу страхової компанії вищезгаданий звіт №175-11-14 від 24.11.2014 року, протокол огляду від 05.09.2014 року для розгляду та відшкодування на її думку завданої матеріальної шкоди у повному обсязі (а.с.25-26). На підставі заяви про страхове відшкодування від 25.09.2014 року та звіту №203 від 18.10.2014 року АТ «СК «АХА Страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 14 635, 77 грн., про що складено страховий акт від 26.11.2014 року (а.с.97), що також було підтверджено сторонами у судовому засіданні. Також, 26.02.2015 року судовим експертом [PERSON] з урахуванням зростання цін на запчастини та вартості робіт по їх заміні додатково було складено звіт №175-11/зм-2015 з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу. У відповідності до даного звіту вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ«Тойота» RAV-4, в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням величини втрати товарної вартості (ВТВ), склала 46\~036, 51 грн. (а.с.192) Згідно до п.8.5 [PERSON], калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Згідно до ст.. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до п. 5.1, 5.2 [PERSON] технічний огляд оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Враховуючи зазначене, відповідачем були виконанні зазначенні обовязки, направивши експерта для огляду автомобіля позивача. У відповідності до п. 2.3-2.4 [PERSON], вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно до п. 3.9 [PERSON], фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 7 років - для інших легкових КТЗ; Винятком стосовно використання зазначених вимог є: б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації (п.п.7.38, 7.39 [PERSON]) Пунктом 1.6 [PERSON] встановлено, що дефект - невідповідність вимогам виробника та (або) законодавства заданої або очікуваної вимоги, яка стосується КТЗ (зокрема відремонтованого), його складника, включаючи невідповідність вимогам безпеки. Дефектування - технологічний процес оцінювання технічного стану об'єкта дослідження після часткового чи повного розбирання КТЗ (складової) з контролем параметрів (характеристик) та сортуванням складників на групи відповідно до ступеня їх придатності; Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, строк експлуатації автомобіля позивача на момент ДТП становив 5, 92 роки. Однак, під час розрахунку суми матеріального збитку оцінювачем [PERSON] було застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0, 46. Підставою для застосування даного коефіцієнту стали виявлені під час огляду транспортного засобу деформації у вигляді пошкоджень, які не мають відношення до пошкоджень, отриманих у результаті ДТП, зокрема: подряпини на склі, деформації на двері та панелі даху автомобіля. Відмітка про наявність таких деформацій, наявна в акті огляду від 03-04.09.2015 року, складеного у присутності представника позивача та підписаного ним. При цьому суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що ці відмітки в акті огляду були дописані, оскільки це не підтверджено належними доказами і з цього приводу позивач не звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою. Крім того, представником страхової компанії було надано до суду та оглянуто в судовому засіданні CD-диск з фотографіями пошкоджень автомобіля, зроблених експертом під час його огляду 03.09.2014 року та 04.09.2014 року, з яких вбачається наявність відповідних пошкоджень транспортного засобу, які не мають відношення до ДТП. Звіти №175-11-14/втв від 24.11.2014 року та №175-11/зм-2015, зроблені судовим експертом [PERSON] за замовленням позивача, не приймаються судом до увагу, оскільки здійсненні з порушенням вимог чинного законодавства. Огляд транспортного засобу, за результатами якого складено протокол огляду від 05.09.2014 року, проведено за відсутності представника заінтересованої особи страхової компанії, доказів про повідомлення відповідача про дату такого огляду суду не надано. Крім того, як вбачається з пояснень сторін, виклик представника страхової компанії не здійснювався. Таким чином, суд приходить до висновку, що огляд проведено з порушеннями процедури, передбаченої чинним законодавством, а тому і звіти, складені на його основі, не можуть прийматись як належні та допустимі докази. Крім того, суд звертає увагу, що огляд КТЗ експертом [PERSON] був проведений 05.09.2014 року, а фотокартки до звіту №175-11-14/втв від 24.11.2014 року надані суду для огляду датуються від 05.09.2014 року та 21.11.2014 року, однак даних про огляд автомобіля 21.11.2014 року суду не надано та відповідного акту огляду автомобіля за 21.11.2014 року експертом не складено. Сторонам неодноразово головуючим розяснювались їх права, передбачені ст..27, 31 ЦПК України, зокрема, щодо подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, однак жодна із сторін не скористалась даним правом та відповідних клопотань суду не подавала, крім того, неодноразово у судових засіданнях відзначали, що проводити експертизу не бажають, довіряють кожен своєму експерту та вважає призначення ще однієї недоцільним. У відповідності до п.25, 26 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст. 179 ЦПК України, для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно ч.3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що наявність деформацій на транспортному засобі не спростовано належним чином у судовому засіданні, суд приходить до висновку про обґрунтованість розрахованої суми матеріального збитку із застосування страховою компанією коефіцієнту фізичного зносу та виплаченою страховою компанією на користь позивача. У звязку з чим, вважає, що вимоги позивача про стягнення коштів у розмірі 27524,54 грн. розрахованих, як різниця між реальною вартістю збитків, спричинених ДТП, відповідно до Звіту № 175-11/зм-2015 та вже виплаченою сумою, задоволенню не підлягають. Стосовно вимог позивача про стягнення на її користь коштів на суму 3876,20 грн. як величину втрати товарної вартості автомобіля TOYOTA RAV-4 відповідно до Звіту № 175-11/зм-2015; витрат, повязаних з проведенням експертних досліджень, у розмірі 1500, 00 грн.; вартість пошкодженого номерного знаку у розмірі 300, 00 грн.; витрати на огляд автомобіля представниками СТО у розмірі 334, 80 грн. суд враховує наступне. У відповідності до ст.. 32.7 Закону України, відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; Згідно до ст.. 34 даного Закону, обовязок з відшкодування витрат на проведення експертизи виникає у страховика лише у разі, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Однак, у судовому засідання було встановлено, що в порушення вимого ст.. 34 Закону представника страхової компанії не було повідомлено про проведення відповідних експертних досліджень, зазначені експертизи були проведені за його відсутності. Щодо відшкодування вартості номерного знаку, то суду вбачається, що згідно ремонтної калькуляції №1.102.14.05023 від 18.10.2014 року, вартість номерного знаку була включена при розрахунку робіт та матеріалів, необхідних для відновлювального ремонту транспортного засобу, та врахована у звіті № 203 від 18.10.2014 року, на підставі якого позивачу було виплачено страхове відшкодування. Відшкодування страховою компанією витрат, повязаних з оглядом транспортного засобу, представниками СТО, чинним законодавством не передбачено. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача в цій частині, а тому відмовляє у їх задоволенні. Що ж стосується позовних вимог позивача щодо відшкодування завданої моральної шкоди, то суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами во\-ни регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Проте, в ході судового розгляду справи не було встановлено, в чому саме полягла завдана позивачу моральна шкода та неправомірність дій відповідача та причинний зв'язок між завданням шкоди та неправомірними діями відповідача. Вказане також не знайшло відображення в матеріалах справи. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, не знайшли належного підтвердження під час судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають

Outcome: dismissed