Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач 27.08.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, мотивуючи тим, що 31.05.2015 року в с. Киянка Новоград-Волинського району Житомирської області з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль ГАЗ-2410, реєстраційний номер [NUMBER] (далі Автомобіль), яким він керував. На відновлювальний ремонт останнього він витратив 9\~440 грн., крім того сплатив 2\~300 грн. за проведення експертиз. У звязку з цим просив стягнути зазначені кошти з відповідача, а також моральну шкоду, яку він оцінює в 3\~000 грн. 21.09.2015 року ухвалою суду до участі в справі було залучено в якості ІІІ особи власника Автомобіля [PERSON] 22.02.2016 року позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідача 19\~579 грн. майнової шкоди, яка включає в себе вартість матеріального збитку в сумі 6\~849,5 грн. та вартість відновлювального ремонту в сумі 10\~447,5 грн.; 5\~000 грн. моральної шкоди та судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду в сумі 687,2 грн. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, згодні відшкодувати позивачу вартість матеріального збитку, зазначеного у висновку експерта, в сумі 6\~849,5 грн., в решті просили відмовити за безпідставністю, а також зобовязати позивача повернути відповідачу пошкоджені деталі Автомобіля: капот і радіатор, оскільки за нові він сплатить кошти. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Судом встановлено, що 31.05.2015 року в с. Киянка Новоград-Волинського району Житомирської області [PERSON], відповідач по справі, керуючи мопедом в стані алкогольного спяніння, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з Автомобілем (далі ДТП). Цього ж дня дана подія була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження, яке 26.06.2015 року постановою слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області було закрито у звязку з відсутністю в діях водія Автомобіля [PERSON], позивача по справі, складу злочину та наявністю в діях [PERSON], відповідача по справі, ознак адміністративних правопорушень. Як слідує з даної постанови, причиною ДТП стало порушення водієм мопеду [PERSON] правил дорожнього руху. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.08.2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення. Постанова суду є чинною та набрала законної сили. З огляду на наведене, вина відповідача у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди встановлена. Власником Автомобіля, якому було заподіяно матеріальні збитки, на момент скоєння ДТП був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Особа, яка має речове право на чуже майно (право володіння), має право на захист цього права (ст.ст. 395, 396 ЦК України). В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснюється, що положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченої законом чи договором, і така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Таким чином, [PERSON], який керував Автомобілем на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія та реєстраційний документ), правомірно звернувся до відповідача з позовом до суду про відшкодування шкоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю Автомобіля, то жодних страхових виплат відповідно не проводилось. З висновку автотоварознавчої експертизи № 102 від 30.11.2015 року слідує, що матеріальний збиток, завданий власнику Автомобіля, становить 6\~849,50 грн., вартість ремонтно-відновлювальних робіт 10\~447,50 грн. Відповідно до статей 22, 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що внаслідок саме протиправних дій відповідача позивачу була заподіяна матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Як вбачається з проведеної експертизи, вартість матеріального збитку входить до визначеного судовим експертом вартості відновлювального ремонту. А тому суд вважає, що стягненню підлягає вартість ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 10\~447,50 грн. Вимога позивача про стягнення з відповідача 2300 грн. витрат, які він поніс під час досудового розслідування на проведення технічної та транспортно-трасологічної експертиз, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Постановою Пленуму ВСУвід 7 липня 1995 року № 11\~«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» розяснено, що оплата праці експертів, спеціалістів здійснюється згідно з відповідною інструкцією за рахунок коштів органу, яким зазначені особи залучені до участі в справі. Крім того, судові експертизи у кримінальних провадженнях проводяться державними спеціалізованими установами судової експертизи за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік на проведення судових експертиз. З копії квитанції від 01.06.2015 року слідує, що позивач сплатив 2\~300 грн. фізичній особі підприємцю [PERSON], який відповідно до реєстру атестованих судових експертів не є фахівцем державної спеціальної установи. Відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах регулюється ст.ст. 23,\~1167 ЦК України. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань... в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань,... істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Безумовно, позивач внаслідок ДТП, яка викликала у нього негативні емоції, поніс душевні страждання, був порушений його звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в його житті. На думку суду, повне відшкодування завданих втрат немайнового характеру та їх наслідків неможливе. Їх частина може бути лише умовно згладжена. Суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди дещо завищеними і, визначаючи її розмір, враховує вимоги розумності, справедливості та виваженості, бере до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, який скоїв ДТП у стані алкогольного спяніння, грубо порушуючи правила дорожнього руху, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., що не буде надмірним в українському суспільстві та є адекватним тим стражданням, яких зазнав позивач. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду в сумі 10\~447,50 грн. та моральну шкоду в сумі 2\~000 грн. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову в сумі 687,2 грн. Оскільки за подачу уточненого позову 22.02.2016 року позивачу необхідно було сплатити 551,2 грн. за вимогу майнового характеру (стягнення матеріальної шкоди) та 551,2 грн. за вимогу немайнового характеру (стягнення моральної шкоди), а фактично було сплачено лише 687,2 грн., замість 1\~102,4 грн., різницю в сумі 415,2 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial