Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач 29 жовтня 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті тітки - [PERSON], померлої 26 травня 1996 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті тітки [PERSON], яка померла 26 травня 1996 року, відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», вартістю 34658,09 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №732686, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Шершенецької сільської ради. Спадкоємцем за заповітом стала вона. Фактично вступила в управління спадковим майном. До неї перейшов будинок, у якому разом жили, та предмети звичайної домашньої обстановки. Спадщину у вигляді земельної частки (паю) вона також прийняла, але згодом втратила цей документ і довгий час не могла знайти. Лише в теперішній час знайшла цей правовстановлюючий документ. З означених причин не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. До суду з позовом не могла звернутися в силу того, що довгий час не знаходила оригіналів правовстановлюючих документів та є юридично не освіченою людиною. Просить визнати причину пропуску строку позовної давності поважною та поновити його. Встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] земельної частки (паю) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», вартістю 34658,09 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №732686, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Шершенецької сільської ради. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії МП-ІІ №049325, виданого Кам»янським районним відділом ЗАГС, Республіки Молдова, 15 січня 2001 року, [PERSON] померла 26 травня 1996 року. Згідно довідки відділу Держкомзему в Кодимському районі №12-05-34/1259 від 04.08.2011 року, [PERSON], видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 732686, як власнику земельної частки (паю) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари вартістю 34658,09 грн.. Згідно заповіту від 07 квітня 1988 року, зареєстрованому в реєстрі за №8 по Шершенецькій сільській раді, Кодимського району Одеської області, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON]. Згідно архівного витягу із актових записів про шлюб Кам»янського райвідділу ЗАГС, Республіки Молдова, від 12 вересня 1992 року, актовий запис за №70, зазначено шлюб між [PERSON] і [PERSON], наречена [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІУ-МП №048527, виданого Кам»янським районним відділом ЗАГС Республіки Молдова 03 вересня 1997 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 20 серпня 1997 року, актовий запис №56. Згідно свідоцтва про одруження серії І-ЖД №048431, виданого 19 березня 1998 року Олексіївською сільською радою, Кодимського району Одеської області, після реєстрації одруження з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Вакула». Дослідивши вимоги позивача, та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено наступне. [PERSON] померла 26 травня 1996 року (свідоцтво про смерть серії МП-ІІ №049325, видане Кам»янським районним відділом ЗАГС, Республіки Молдова, 15 січня 2001 року). На випадок своєї смерті [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON], яка після реєстрації шлюбу з [PERSON] отримала прізвище «Вакула» (заповіт від 07 квітня 1988 року, зареєстрований в реєстрі за №8 по Шершенецькій сільській раді, Кодимського району Одеської області). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», вартістю 34658,09 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №732686, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Шершенецької сільської ради. Пунктом четвертим Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року передбачено, що цивільні правовідносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.1), відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З огляду на вище зазначені приписи Закону та роз»яснення Верховного Суду України, у правовідносинах, що виникли слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Частиною першою статті 534 ЦК Української РСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Отже, суд констатує, що позивач на час смерті спадкодавця відносилась до числа спадкоємців за заповітом. Згідно ст. 549 ч.1 п.1 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні з»ясовано, що після смерті спадкодавця позивач фактично вступила у володіння спадковим майном земельною часткою (паєм) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», вартістю 34658,09 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №732686, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Шершенецької сільської ради на ім»я [PERSON]. Діючи таким чином, позивач набула тим самим право власності на спадкове майно. Стосовно вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи її, виходив за такого. Пунктом шостим Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як убачається з досліджених матеріалів справи, позивач спадкує після смерті [PERSON], яка померла 26 травня 1996 року. Строк пред»явлення позову сплив у 1999 році. Втрату правовстановлюючого документу, суд вважає поважними причинами у недотриманні позовної давності позивачем, а тому поновлює позовну давність. Враховуючи викладене,

Outcome: approved