Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.05.2014 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Вона є єдиним спадкоємцем майна померлого за законом, яка вчасно прийняла спадщину. Син - [PERSON] (ІІІ особа у справі) в установлений законом строк не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і не бажає її приймати. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті чоловік не виготовив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Глобинська державна нотаріальна контора відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об»єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Горбівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га по [ADDRESS] Глобинського району Полтавської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Горбівської сільської ради, представники третіх осіб - Реєстраційної служби Глобинського РУЮ, Глобинської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Глобинському районі, Глобинської держнотконтори, третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON]. Його спадкоємцями (за законом) є дружина - [PERSON] (позивач у справі), та син - [PERSON] ( ІІІ особа у справі). З довідки Горбівської сільської ради вбачається, що на час смерті спадкодавця - [INFO] року, разом з ним у складі його сім»ї проживала лише дружина - [PERSON], а тому, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК від 18 липня 1963 року, який був чинним на час смерті та відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] (ІІІ особа у справі) не вчиняв дій, які свідчили б про прийняття спадщини батька. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] Глобинського району Полтавської області, який був збудований спадкодавцем і в якому він проживав до дня своєї смерті. Глобинська держнотконтора 16.05.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» було побудовано в 1964 році, погріб з шийкою літ. «Д» - у 1982 році, сарай літ. «Б» - у 1978 році, гараж літ. «В» - в 1989 році, сарай літ. «Г» - в 1934 році, сарай літ «Е» - в 1990 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Горбівської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в [INFO] і проживав у ньому до смерті. З 1950 року, а останнім часом під № 0332-1 в погосподарській книзі № 6, за ним значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів його державну реєстрацію відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 20.05.2014 року, житловий будинок літ. «А», погріб з шийкою літ. «Д», сарай літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ «Е», колодязь питний літ. «к» збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час смерті спадкодавця, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець за життя на передбачених законом підставах набув право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, суд дійшов висновку, що позивач, як єдина спадкоємиця першої черги спадкування за законом, яка вчасно прийняла спадщину, має право на успадкування майна померлого чоловіка. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved