overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач\~\~ [PERSON] в вересні 2020 року звернувся\~до суду з позовною\~заявою про\~розірвання шлюбу\~з відповідачем\~ [PERSON] ,\~вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 08.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, просив шлюб між ним та відповідачем розірвати . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2020 року по справі відкрито провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.\~223, ч.1 ст.\~280 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 08 серпня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень , викладених позивачем в позовній заяві, він не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] . Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] в вересні 2021 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 08.06.2010 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року по справі відкрито провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.\~223, ч.1 ст.\~280 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 08 червня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1\~ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст.109\~СК\~України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, він не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] . Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодний. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в вересні 2021 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 14 липня 2017 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року по справі відкрито провадження. Представник позивача адвокат Скрябін О.М. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 14 липня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] .. Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в вересні 2021 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 26 вересня 2020 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2021 року по справі відкрито провадження. Представник позивача адвокат Литкін А.П. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 26 вересня 2020 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] .. Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] В В. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 жовтня 1999 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2296. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 жовтня 1999 року зареєстрував з відповідачем шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Проте, починаючи з квітня 2010 року відносини з відповідачем погіршилися, між ними втрачено почуття любові та поваги, помінялись життєві цінності та погляди на спільне життя, що і остаточно призвело до розпаду сімї. З того часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач переконаний, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а подальше перебування в такому суперечить його інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить суд такий задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явилася, до суду надійшла заява, завірена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якої позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу за її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 1999 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний запис №2296. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сторони з квітня 2010 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, відтак, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а тому, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] В.В. звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому вказує, що 16 червня 2007 року померла [PERSON]. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, інших спадкоємців немає. Позивачу не було відомо про смерть спадкоємця, так як ще у 2000 році вона разом із членами своєї родини виїхали на постійне місце проживання в [INFO]. Про те, що [PERSON]Я померла вона дізналась в кінці 2014 року і тому в звязку із цими обставинами позивач, як спадкоємець за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Тому позивач [PERSON] просить суд визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала і просила задовольнити, поскільки вона, як спадкоємець за заповітом, не може в повній мірі скористатись своїми спадковими правами, так як вона довгий час проживає в іншій області і їй не було відомо про смерть спадкодавця,тому пропустила строк для подання зави на прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову [PERSON] , так як у спадкоємця [PERSON] на даний час є діти, а в той час коли складався заповіт, то фактично була угода купівлі - продажу будинку, спадкодавець була похилого віку і не розуміла, про що складався заповіт. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про смерть (повторного) серії І-ЕЛ № 237360 [PERSON] померла 16 червня 2007 року (а.с.7). Згідно копії заповіту від 10.12.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Талалаївської ДНК за № 1015, [PERSON]Я на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Талалаївської ДНК від 09.07.2015 року (а.с. 16). Положенням цивільного законодавства України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом і за законом. Право на спадкування мають особи, що визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON]В в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Кальненської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить визнати за неповнолітнім [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на земельні ділянки, мотивуючи вимоги тим, що він є спадкоємцем цього майна та прийняв спадщину після смерті бабусі. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 10 березня 2017року померла [PERSON] бабуся [PERSON] , якій належали: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,04 га, а саме: рілля -1,64га (кадастровий номер 6122684500:01:001:0032) та пасовища - 0,40га (кадастровий номер 6122684500:01:001:0253) , які розташована на території Кальненської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 078281, виданого Зборівським районним відділом земельних ресурсів 25 вересня 2003 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів на майно. Однак неповнолітній прийняв спадщину в силу ч.4 ст.1268 ЦК України. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що [PERSON] є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2013 р. звернулася до суду із вищевказаним позовом. В заяві вказала , що після смерті її діда [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння розташованого за адресою [ADDRESS]. Спадкоємцем після його смерті була її матір -[PERSON] та її брат [PERSON] , які на сьогоднішній день померли. Єдиним спадкоємцем на сьогоднішній день є [PERSON] , інших спадкоємців немає. На даний час вона не може оформити спадщину через нотаріальну контору , оскільки пропущений строк для прийняття спадщини. Прохала визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування. Представник позивача в судове засідання не з*явилася , надавши заяву про розгляд справи без її участі , позов повністю підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з*явився , надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі , при вирішенні спору покладалися на розсуд на суду. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що власником житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON] , який помер [INFO] Право власності [PERSON] на даний житловий будинок зареєстровано в ПП «Інвентаризатор» . Спадкоємцями [PERSON] була його донька [PERSON] , яка померла [INFO]. Родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження , відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] , прийнявши фактично спадщину , оскільки проживала разом з чоловіком в житловому будинку [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем після померлих є [PERSON] , яка доводиться померлим [PERSON] та [PERSON] онукою, а [PERSON] - рідною донькою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини , яка належала б за законом їхнім матері, батькові , бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким , чином ,[PERSON] має право на спадкування всього житлового будинку. Відповідно до ст. 1268 ч.2 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину , якщо протягом строку , встановлено статтею 1270 ЦК України , він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те , що [PERSON] є єдиним спадкоємцем , фактично прийняла спадщину , підтримує житловий будинок в належному санітарному стані , то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок , розташований [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2013 року звернувся до суду з позовом до Хмельницького університету управління та права про зобов»язання надати освітні послуги та визнання незаконним та скасування наказу ректора №5413 від 1 лютого 2013 року Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed