Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач 12 листопада 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 серпня 2014 року позивачу стало відомо, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса виданого 17 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яким запропоновано ПАТ «Комерційний банк «Надра» задовольнити свої вимоги за рахунок майна, що належить [PERSON] на праві власності, а саме: квартира [ADDRESS]. Змінивши підстави позову та враховуючи вищевикладене позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса №559 виданий 17 лютого 2014 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], який винесений на підставі договору іпотеки №122 від 26.09.2005 року та зареєстрованим в реєстрі за №2855, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 1\~181\~102,45 грн., таким що не підлягає виконанню. Витрати по сплаті судового збору покласти на співвідповідачів. Ухвалою суду від 14 листопада 2014 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №559, виданого 17.02.2014 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] (а.с.19-20). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Співвідповідач ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі свого представника, в судове засідання не з'явився. До суду надіслав письмову заяву, в якій просить розгляд справи відкласти на іншу дату (а.с.96). Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні, повний текст виготовлено 19 травня 2015 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони, що виникли в силу укладеного кредитного договору. Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В ході судового розгляду справи встановлено, що 26 вересня 2005 року між Відкритим\~акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (правонаступником якого є Публічне\~акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2005/840-К/122-Н, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а саме: на придбання квартири [ADDRESS], грошові кошти в сумі 33\~000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 10% річних, строком користування до 20\~вересня 2015 року (а.с.8-9). В забезпечення виконання умов кредитного договору №8/2005/840-К/122-Н від 26.09.2005 року, між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (правонаступником якого є Публічне\~акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] 26 вересня 2005 року було укладено договір іпотеки № 122, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №423, що розташована в м.\~Дніпропетровську по вул. Комунарівській, буд. №16, загальною площею 45,6 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна, 4-туалет, 5-кухня, 6,7-житлові, І-балкон, яке належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 26.09.2005 року за реєстром №2850 (а.с.10-11). 17 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 559, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна, 4-туалет, 5-кухня, 6,7-житлові, І-балкон, що належить [PERSON] на праві власності (а.с.4). За рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» у розмірі 45\~935,58 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.02.2014 року (1 долар США = 8,6405 грн.), та 782\~496,07 грн., з яких: 30\~604,70 доларів США основний борг; комісія 55\~730,79 грн.; 15\~330,88 доларів США заборгованість по відсоткам; 700\~388,38 грн. пеня; штраф 26\~376,90 грн. 11 серпня 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON], з метою виконання вищезазначеного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на нерухоме майно, що являється предметом договору іпотеки №\~122 від 26.09.2005 року (а.с.12). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України «Про іпотеку» та укладених між сторонами договорів. Відповідно до ст. ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року за № 1172 (далі за текстом Перелік), для одержання виконавчого напису подаються: оригінали нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника встановлюють прострочення виконання зобовязань. У відповідності до ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ, умови вчинення виконавчих написів нотаріусом, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вимоги до змісту виконавчого напису викладеного в ст. 89 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ, полягають у наступному, у виконавчому документів повинні зазначатися дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Так, відповідно до п.1.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерством юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерством юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Факту невідповідності змісту виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог ст. 89 Закону України «Про нотаріат» та п.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерством юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, у тому числі строку вчинення нотаріусом виконавчого напису, судом не встановлено. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення. Згідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст..5 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання вцілому або в тій чи іншій його частини, у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобовязань за цим договором або якщо гарантії та запевнення надані іпотекодержателю не відповідають дійсності. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, домовленістю сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку встановленому ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Згідно ч.7 ст.50 Закону України «Про нотаріат», спір про право оснований на вчиненні нотаріальних дій розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про вчинення нотаріусом виконавчого напису таки, що не підлягає виконанню розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача, суд виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус порушив положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерством юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Про безспірний характер правовідносин між позивачем та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») свідчить ігнорування позивачем вимог банку, щодо погашення заборгованості, яка підтверджувалась відповідним на дату вимог розрахунком заборгованості, не вчинення позивачем дій, що підтверджували б їх незгоду з сумою боргу, а також те, що навіть в межах даної цивільної справи позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами спору щодо розміру грошових вимог Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») до [PERSON] зазначених у виконавчому написі суми, не надавши суду альтернативного розрахунку такої заборгованості. Частиною 3 ст. 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зазначено, що на сторони покладається обовязок з доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. За вказаних обставин суд приходить висновку, що умови вчинення виконавчого напису нотаріусом, передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні даного виконавчого напису нотаріусом було дотримано, тому позовні вимоги про скасування такого виконавчого напису є необґрунтованими з правової та доказової точки зору, та є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позивач від сплати судових витрат не звільнений, його позовні вимоги не належать до задоволення, у звязку із чим відшкодуванню за рахунок співвідповідачів не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed