Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 грудні 2020 року звернулась до суду з вищевказаним позовом до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК»,в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 840,23 грн. та компенсацію у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні в сумі 21 210,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що наказом № 378-к/тр від 21 квітня 2017 року її прийнято на посаду сестри-господині до структурного-підрозділу-культурно-мистецького центру Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК». Наказом № 596-к/тр про припинення трудового договору від 18.09.2020 року її звільнено з посади сестри-господині культурно-мистецького центру Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК»,за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні з нею не проведено остаточний розрахунок, не виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 840,23 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21 210,00 грн. Просить суд задовольнити пред`явлений позов. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 18 грудня 2020 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи. Згідно з ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Від представника відповідача Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» 14 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він не заперечує проти стягнення заборгованість в частині заробітної плати в розмірі 15 840,23 грн. Просить суд відмовити в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21 210,00 грн. посилаючись на те що Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» є дитячим закладом оздоровлення та відпочинку, в якому діти, направлені на оздоровлення та відпочинок, беруть участь у виховних, патріотичних, оздоровчих програмах, всеукраїнських фестивалях, набувають досвіду громадської діяльності та спілкування з однолітками з різних адміністративно-територіальних одиниць України. Але зважаючи на ситуацію з пандемією, а саме запровадження на всій території України карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» та постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусомSARS-CoV-2» та етапів послаблення протиепідемічних заходів» Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» у зв`язку з забороною діяльності дитячих закладів оздоровлення та відпочинку, з 12 березня 2020 року по 31 липня 2020 року знаходилось в простої та не здійснювало діяльності з оздоровлення та відпочинку дітей, що позбавило повного фінансування дитячого центру що унеможливило своєчасної виплати заробітної плати. 21.04.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій вона посилається на те, що Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» у зв`язку з забороною діяльності дитячих закладів оздоровлення та відпочинку, з 12 березня по 31 липня 2020 року знаходиться в простої, але з серпня 2020 року по листопад 2020 року поновило свою діяльність. Тобто на день звільнення Державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» було відновлено фінансування та ніщо не заважало провести з нею повний розрахунок. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу № 378-к/тр від 21 квітня 2017 року [PERSON] прийнято на посаду сестри-господині до структурного-підрозділу-культурно-мистецького центру Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» (а.с.7) Наказом № 596-к/тр про припинення трудового договору від 18.09.2020 року [PERSON] звільнено з посади сестри-господині культурно-мистецького центру Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК», за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 8). У період з 01.01.2020 року по 18.09.2020 року для виплати заробітної плати [PERSON] Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» у ПАТ «Державний ощадний банк України» був відкритий рахунок № [NUMBER] , який використовувався як зарплатний. Згідно трудової книжки з 21.04.2017 року [PERSON] була прийнята на посаду сестри-господині культурно-мистецького центру, з 02.03.2018 року по 04.10.2018 року працювала на посаді костюмера за сумісництвом. З 05.10.2018 по 24.12.2019 працювала на посаді керівника гуртка за сумісництвом в Державному підприємстві України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» (а.с.9-15). З довідки Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» №00000000065 виданої [PERSON] 14 грудня 2020 року її дохід за період з 01.01.2020 року по 18.09.2020 року склав 53 860,15 грн.(а.с.16). Згідно виписки по картковому [NUMBER] за період з 01.01.2020 року по 01.08.2020 року виданої ТВБВ №10026/0187 філії -Головного управління по м.Києву та Київської області ПАТ «Держаний ощадний банк України» виплата нарахованої заробітної плати Державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» [PERSON] за березень, квітень, травень, червень, липень, місяці 2020 року не здійснювалося. Остання виплата нарахованої заробітної плати Державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» [PERSON] було здійснено 06.03.2020 року у сумі 5 081,09 грн. за січень місяць 2020 року (а.с.18-19). Станом на 18.09.2020 року (на день звільнення) Державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» було нараховано, але не виплачено [PERSON] заробітну плату за березень, квітень, червень, липень місяці 2020 року, що в сумі складає 15 840,23 грн. Спір між сторонами виник з приводу дотримання відповідачем вимог трудового законодавства щодо проведення своєчасного розрахунку при звільнені. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Згідно зі ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. У статті 233 КЗпП України передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно із ст.ст.21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до положень ч.5 ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Положеннями ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Матеріалами справи встановлено, що позивач звільнений 18 вересня 2020 року, однак відповідачем не проведений повний розрахунок. Заборгованість по заробітній платі станом на 18 вересня 2020 року становить 15 840,23 грн., що визнано відповідачем, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок), що також відповідає п.21 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу ІІ вказаного Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Таким чином середній заробіток, за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2020 року як визначив позивач по 18 грудня 2020 року,включно, в межах заявлених позовних вимог становить 21 210,00 грн., виходячи з розрахунку 202грн. х 105 робочих днів. При цьому з вказаної суми, мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету. Суд вважає, що з урахуванням висновків Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, суд зважаючи на ситуацію з пандемією, а саме запровадження на всій території України карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» та постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» та етапів послаблення протиепідемічних заходів» Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» у зв`язку з забороною діяльності дитячих закладів оздоровлення та відпочинку, з 12 березня 2020 року по 31 липня 2020 року знаходилось в простої та не здійснювало діяльності з оздоровлення та відпочинку дітей, що позбавило повного фінансування дитячого центру що унеможливило своєчасної виплати заробітної плати, проте це не виключає відповідальність відповідача за своєчасну виплату заробітку з урахуванням того, що середній заробіток за затримку часу розрахунку при звільненні не перевищує розміру заборгованості. Суд вважає доцільним стягнути розмір середнього заробітку з урахуванням розміру заборгованості по заробітної платі в сумі 15800 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до знищення відповідача через непомірний тягар компенсаційних витрат. Отже, на підставі викладено, суд приходить до переконання, що з відповідача Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 15840,23 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2020 року до 18 грудня 2020 року в сумі 15800 грн. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача ДПУ «Міжнародний дитячий центр «АРТЕК» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки при зверненні до суду з позовом позивач на підставі положення п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати в мінімально визначеному законодавством розмірі 840,80 грн. Окрім того, суд враховує, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню в розмірі 15800 грн., відтак розмір судового збору складає 840,80 грн., який слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial