Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.08.2019 року звернувся до суду з позовною заявою ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» про визнання контракту припиненим. В обґрунтування позову зазначив, що 23.03.2016 року його було призначено на посаду генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» на підставі рішення Наглядової ради у формі протоколу від 23.03.2016 року № 2/2016. В той самий день з ним було укладено трудовий контракт на виконання повноважень генерального директора підприємства, строк дії контракту зазначений з 23 березня 2016 року по 23 березня 2019 року та припиняє дію після його закінчення. 10.03.2019 року позивачем було подано лист від 05.03.2019 року № 1 до корпоративного секретаря Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу», у якому повідомив про припинення своїх повноважень з 23.03.2019 року, у зв`язку із закінченням терміну дії контракту та додано відповідну заяву про звільнення та вимога про скликання засідання Наглядової ради ПАТ «Алчевський коксохімічний завод». Вказаний лист був отриманий 10.03.2019 року членом Наглядової ради підприємства, однак до теперішнього часу засідання наглядової ради не відбулося. З моменту закінчення строку дії контракту ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» не вчиняло жодних дій для виключення запису щодо позивача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що в свою чергу порушує його право на вільний вибір праці гарантований ст. 43 Конституції України. У 2017 році ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» було захоплено невідомими особами та починаючи з грудня 2017 року підприємство не виконує свої економічні завдання, будь-яке управління припинено, Наглядова рада не займається та не опікується підприємством. Просить суд визнати укладений на підставі рішення Наглядової ради у формі Протоколу № 2/2016 від 23 березня 2016 року контракт між ним та ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» припиненим з 23 березня 2019 року. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання в якому він просить суд слухати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 року справа надійшла в провадження судді Хацько Н.О. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.08.2019 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 10.7.6. Статуту ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» до компетенції Наглядової ради віднесено обрання та припинення повноважень Генерального директора. Згідно протоколу № 2/2016 від 23.03.2016 року засідання Наглядової ради ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» на підставі п. 10.7.7. Статуту продовжено строк трудового контракту Генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» Кривоніс В.В. строком на 3 роки. Вирішено питання про затвердження умов трудового контракту Генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» та надано повноваження члену Наглядової ради [PERSON] підписати від імені підприємства трудовий контракт з [PERSON] 23.03.2019 року між ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» в особі члена Наглядової ради [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий контракт на виконання функції Генерального директора підприємства. Згідно п. 7.1 Контракт діє з 23 березня 2016 року по 23.06.2019 року. Відповідно до п. 10.13. Статуту товариства та п. 4.1.7. Положення про Наглядову раду, засідання Наглядової ради скликаються Головою ради (або за його дорученням та в разі не обрання корпоративним секретарем Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» спільно з корпоративним секретарем Товариства) з власної ініціативи, а також на письмову вимогу Генерального директора. Згідно 4.1.8. Положення про Наглядову раду, вимога про скликання засідання Наглядової ради (у у тому числі за ініціативи Генерального директора) подається Голові ради або надсилається корпоративному секретарю Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу». 05.03.2019 року Генеральним директором ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» направлено листа корпоративному секретарю Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» з проханням протягом п`яти календарних днів з дня отримання вимоги скликати засідання Наглядової ради з наступним порядком денним: 1) Про звільнення [PERSON] з посади Генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод», у зв`язку із закінченням терміну дії трудового контракту; 2) Про призначення Генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод»; 3) Про державну реєстрацію внесених змін. Крім того, 05.03.2019 року Генеральним директором ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» [PERSON] В [PERSON] на ім`я голови Наглядової ради Фрумкіна Л.Н. та Корпоративного секретаря Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» подано заяву з проханням про звільнення з посади у зв`язку із закінченням терміну дії трудового контракту 23 березня 2019 року, пункту 2 ст. 36 КЗпП України. 23.03.2019 року ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» в особі Генерального директору ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» Кривонос В.В. видано наказ № 1 про звільнення з посади Генерального директору ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» [PERSON] у зв`язку із закінченням терміну дії трудового контракту 23 березня 2019 року, пункту 2 ст. 36 КЗпП України. 01.07.2019 року Генеральним директором ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» [PERSON] на ім`я голови Наглядової ради [PERSON] Л. [PERSON] ., членів Наглядової ради Мкртчана О.А., Чернишова А.Є., [PERSON] М.Я., Морозової Ю.В. та Корпоративного секретаря Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» надіслано повідомлення про проведення засідання Наглядової ради 15 липня 2017 року о 12 годині 00 хвилин за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, буд. 20 «а» для вирішення питань порядку денного щодо звільнення [PERSON] з посади Генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод», у зв`язку із закінченням терміну дії трудового контракту, про призначення Генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» та про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників товариства позивач надіслав кожному учаснику поштою цінним листом, з описом вкладення листа з повідомленням про вручення, копії яких містяться в матеріалах справи. Як вбачається з витягу Єдиного у державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та підписантом ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» значиться Кривоніс [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення\~трудового договору\~є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до ч. 1 ст.\~10\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію юридичних\~осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Водночас відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, поміж іншого, подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного у державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, єдиним органом, уповноваженим приймати рішення про звільнення позивача, є Наглядова рада,. Відсутність відповідного рішення Наглядової ради, оформленого протоколом, свідчить про продовження трудових відносин позивача з відповідачем за відсутності у нього бажання ці відносини продовжувати та закінченням строку дії трудового контракту, що свідчить про порушення його конституційних прав. Згідно з частиною першою статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (OLEKSANDR VOLKOV v. UKRAINE, № 21722/11, § 165, ЄСПЛ, від 09 січня 2013 року). З урахуванням положень частини першої статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини слід зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». Підстави припинення трудового договору передбачені статтею 36 КЗпП України, серед яких такі як угода сторін, закінчення строку такого договору, його розірвання з ініціативи працівника або з ініціативи власника тощо. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43\~Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Згідно ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом №475/97-ВР\~від 17.07.1997 року, нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Виходячи з вимог ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до ст.\~1\~КЗпП України кодекс законів про працю України\~регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Відповідно до ст.\~2\~цього ж\~Кодексу право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Відповідно до ст. ст. 4, 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перед зверненням до суду позивач виконав необхідні дії щодо свого звільнення з посади генерального директора ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» відповідно до вимог чинного законодавства. Обраний [PERSON] спосіб захисту не суперечить закону, а відповідає найбільш ефективному способу захисту трудових прав позивача. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягаю задоволенню, судом встановлено порушення прав позивача, які підлягають захисту, оскільки не вирішення товариством та його органами питання про звільнення [PERSON] є порушенням його права щодо вільного вибору праці. На підставі викладеного,

Outcome: approved