Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.12.2014 року звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 14.01.2015 року та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2.600 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], померлої 11 лютого 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що 11.02.2014 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, яке складається з земельних ділянок площею 2.600 га та 2.5800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованих на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 11.02.2014 року, йому 18.11.2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2.5800 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 864149, виданого головою Криворізької районної державної адміністрації 29 грудні 2012 року на підставі рішення Лозуватської сільської ради від 28.10.2000 року № 176, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 122188401002978, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2.600 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, через відсутність правовстановлюючих документів. Як зазначав у позовній заяві позивач, при невідомих обставинах оригінал Державного акту на право приватної власності на спірну земельну ділянку було втрачено, що перешкоджає позивачу реалізувати його спадкові права, у звязку з чим, позивач, вказуючи, що крім нього інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку, в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити у повному обсязі (а.с. 41). Представник відповідача по справі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 39). Представник третьої особи Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.37,38, 40). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії 1-КИ № 556792 від 14.02.2014 року (а.с.12), свідоцтвом про народження позивача серії ЯГ № 565103 від 14.08.1951 року (а.с. 13). Після смерті 11.02.2014 року [PERSON], відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на земельні ділянки площею 2.600 га та 2.5800 га переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованих на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Земельна ділянка площею 2.5800 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області належала за життя [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 864149, виданого головою Криворізької районної державної адміністрації 29 грудні 2012 року на підставі рішення Лозуватської сільської ради від 28.10.2000 року № 176, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 122188401002978. На вказану земельну ділянку 18.11.2014 року позивачу [PERSON] державним нотаріусом Криворізької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 7). Земельна ділянка площею 2.600 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області належала за життя [PERSON], померлій 11.02.2014 року на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 038695, виданого 29.11.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1694, що вбачається з листа Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області від 04.02.2015 року та копії державного акту (а.с. 3, 34). Кадастровий номер земельної ділянки 1221884000:09:001:0377 (а.с. 4). Відомості щодо власника спірної земельної ділянки [PERSON] містяться і в Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.02.2015 року вартість якої складає 63 723,07 грн. (а.с. 35). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 цього ж кодексу в першу чергу право на спадкоємство згідно із законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON], померла 11.02.2014 року, за життя заповітів не складала, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30.01.2015 року (а.с. 32). Позивач по справі є спадкоємцем першої черги після смерті матері за законом на підставі ст.. 1261 ЦК України. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.01.2015 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 11.02.2014 року заведено спадкову справу № 56309527, свідоцтва про право на спадщину за законом було видано 18.11.2014 року на імя [PERSON] (а.с. 31). Аналогічні відомості містяться і в листі завідувача Криворізької районної державної нотаріальної контри [PERSON] від 30.01.2015 року № 206/02-14, з якої вбачається, що, окрім сина померлої, позивача по справі [PERSON], з заявою про прийняття спадщини або про відмову від неї до нотаріальної контори більше ніхто зі спадкоємців не звертався (а.с. 30). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2.600 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON], померлої 11.02.2014 року, постановою Державного нотаріуса Криворізької районної державної нотаріальної контри [PERSON] від 18.11.2014 року № 2624/02-31 позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку (а.с.10). Згідно ст.. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах (із збереженням її цільового призначення) при підтвердження цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, судом встановлено, що [PERSON] за життя дійсно була власником спірної земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 038695, виданого 29.11.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1694, кадастровий номер 1221884000:09:001:0377, але як вказував позивач і про що не заперечував відповідач, надавши заяву про визнання позову, вказаний державний акт за невідомих обставин був втрачений, а його відсутність перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне, визнати за позивачем як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON], померлої 11.02.2014 року право власності на земельну ділянку площею 2.600 га, кадастровий номер 1221884000:09:001:0377, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на яку 29.11.2000 року видано Державний акт на право приватної власності на землю на імя [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1694, нормативна грошова оцінка якої станом на 04.02.2015 року складає 63 729, 07 грн. (а.с. 35). На підставі викладеного,

Outcome: approved