Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач \~ [PERSON] \~03\~вересня 2019\~року звернувся\~до Київського\~районного суду\~міста Одеси\~з позовом\~до фізичної\~особи-підприємця\~ [PERSON] про відшкодування збитків, в якому просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на свою користь грошові кошти за невиконання договору купівлі-продажу меблів від 02 вересня 2016 року у розмірі 2436 доларів США, штраф за порушення строків передання товару в сумі 889 доларів 14 центів США, штраф за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань в сумі 730 доларів 80 центів США, грошові кошти за невиконання договору купівлі-продажу меблів від 05 грудня 2016 року у розмірі 3420 доларів США, штраф за порушення строків передання товару в сумі 1248 доларів 30 центів США, штраф за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань в сумі 1026 доларів США, стягнувши усі суми в гривневому еквіваленті станом на день ухвалення рішення суду. До вказаного позову позивачем було надано орієнтовний розрахунок судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2019 року, справу за вказаним позов було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25 вересня 2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. За наслідком розгляду вказаної справи, 15.01.2020 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування збитків задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за невиконання договору купівлі-продажу меблів від 02 вересня 2016 року у розмірі 2436 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 15.01.2020 року становить 58512 гривень 72 копійки, штраф за порушення строків передання товару в сумі 21354 гривні 74 копійки, штраф за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань в сумі 17553 гривні 81 копійка, що в загальному розмірі складає 97421 гривня 27 копійок. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за невиконання договору купівлі-продажу меблів від 05 грудня 2016 року у розмірі 3420 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 15.01.2020 року становить 82148 гривень 40 копійок, штраф за порушення строків передання товару в сумі 29984 гривні 16 копійок, штраф за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань в сумі 24644 гривні 52 копійки, що в загальному розмірі складає 136777 гривень 08 копійок. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в сумі 2443 гривні 43 копійки. Також в судовому засіданні 15.01.2020 року під час розгляду вказаної справи, представник позивача заявив клопотання, в якому просив суд призначити іншу дату судового засідання для вирішення питання про компенсацію витрат позивача на правничу допомогу, оскільки з об`єктивних обставин представник був позбавлений можливості надати таки докази до суду 15.01.2020 року. Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України, якщо сторона\~з поважних\~причин не\~може подати\~докази,\~що підтверджують\~розмір понесених\~нею судових\~витрат до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~суд за\~заявою такої\~сторони,\~поданою до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~може вирішити\~питання про\~судові витрати\~після ухвалення\~рішення по\~суті позовних\~вимог. Для\~вирішення питання\~про судові\~витрати суд\~призначає судове\~засідання,\~яке проводиться\~не пізніше\~двадцяти днів\~з дня\~ухвалення рішення\~по суті\~позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. З урахуванням викладеного, для надання доступу сторонам по справі до суду, можливості повною мірою користуватись своїми процесуальними правами та обов`язками, судом під час ухвалення вищевказаного судового рішення одночасно було призначено судове засідання на 30.01.2020 року для вирішення питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу. У судове засідання призначене на 30.01.2020 року позивач або його представник не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, однак 20.01.2020 року до суду представником позивача було надано додаткові документи на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу та 28.01.2020 року клопотання про розгляд зазначеного питання за відсутності представника позивача. Відповідач - ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечення проти розрахунку судових витрат не надала. Статтею 270 ЦПК України передбачено,\~що суд,\~що ухвалив\~рішення,\~ухвалює додаткове\~судове рішення\~в тому\~самому складі\~протягом десяти\~днів із\~дня надходження\~відповідної заяви.\~Додаткове судове\~рішення ухвалюється\~в тому\~самому порядку,\~що й\~судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З урахуванням приписів ст. 270 ЦПК України, судом було ухвалено провести судове засідання з розгляду питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, за відсутності сторін по справі. Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до наступного висновку. Так,\~позивачем заявлено\~до стягнення\~з відповідача\~у відшкодування\~судових витрат:\~понесені витрати\~на правничу допомогу в сумі 16000 гривень; витрати по сплаті судового збору в сумі 2443 гривні 41 копійка, витрати на сплату поштових повідомлень в сумі 118 гривень 40 копійок. Щодо витрат по сплаті судового збору, суд зазначає, що це питання було вирішено судом під час ухвалення рішення суду від 15.01.2020 року. Судом встановлено, що позивачем по зазначеній цивільній справі є [PERSON] , представництво якого здійснював адвокат Сукачьов Євген Сергійович. 28.06.2019 року між Адвокатським об`єднанням «Сукачьова Євгена» (Виконавець) та [PERSON] (Клієнт) було укладено додаткову угоду №1 до угоди про надання правової допомоги №70-06-М-2019 від 24.06.2019 року, за умовами якої виконавець по дорученню клієнта та в його інтересах приймає на себе зобов`язання надати відповідну правову допомогу, а клієнт зобов`язується сплатити за неї гонорар. Правова допомога надається в частині стягнення заборгованості з ФОП [PERSON] по договорам купівлі-продажу меблів від 02 вересня 2016 року та від 05 грудня 2016 року, а також розписки від 19.06.2018 року. Аванс за даним договором складає в сумі 16000 гривень. Сума основного гонорару може бути збільшена та затверджена під час виконання послуг. Згідно з актом приймання-передачі надання послуг №01/70 до договору про надання правової допомоги за №70-06-М-2019 від 24.06.2019 року, виконавець надав, а замовник прийняв послуги правової допомоги щодо представництва інтересів в судовій справі №947/21112/19 про стягнення заборгованості з ФОП [PERSON] за договорами купівлі-продажу меблів від 02 вересня 2016 року та від 05 грудня 2016 року, а також розписки від 19.06.2018 року. Вартість послуг виконавця за актом складає в сумі 16000 гривень 00 копійок. Позивачем зазначена сума грошових коштів в сумі 16000 гривень, на виконання договору про надання правової допомоги за №70-06-М-2019 від 24.06.2019 року, була сплачена на рахунок АБ «Сукачьова Євгена», що підтверджується наданими до суду квитанціями: №5424 від 27.08.2019 року на суму 2000 грн.; №5408 від 27.08.2019 року на суму 14000 грн. Згідно з наданим до суду позивачем орієнтовним розрахунком судових витрат позивача вбачається, що позивачем було зазначено, що його витрати на правову допомогу складають в сумі 16000 грн. Суд зазначає, що компенсація витрат з надання правничої допомоги адвоката здійснюється у порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 4 ст.137 ЦПК України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону). Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані до суду документи, судом встановлено, що між позивачем та адвокатом АБ «Сукачьова Євгенія» в особі адвоката Сукачьова Є.С. було укладено договір про надання правової допомоги, на виконання якого адвокатом було надано відповідну правничу допомогу, а позивачем сплачено визначену суму гонорару за витрачений час, що склало 16000 гривень 00 копійок. Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем під час розгляду справи не заявлялось відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає вказані в рахунку розміри фактичних витрат за надання правничої допомоги. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, оскільки позов [PERSON] задоволено, позивачем понесені витрати на отримання правничої допомоги в сумі 16000 гривень, які були заявлені до відшкодування, однак така вимога не була розглянута судом під час ухвалення рішення суду від 15.01.2020 року, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення суду та стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати з надання правничої допомоги у розмірі 16000,00 гривень. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним витрат за надіслання поштових повідомлень в сумі 118 гривень 40 копійок, суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Так, суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо посилань позивача про відшкодування витрат за поштові надіслання претензій від 26.07.2019 року та 06.08.2019 року на адресу відповідача, суд зазначає, що такі витрати не відносяться до судових витрат та не пов`язані з розглядом справи, з урахуванням того, що були вчинені до пред`явлення позову до суду та матеріали справи взагалі не містять підтвердження про існування таких претензій, а відтак не належали до предмета доказування вимог позивача. Щодо витрат позивача понесених за поштове надіслання позовної заяви до суду, суд також приходить до переконання, що зазначені витрати не належать до судових витрат, та у даному випадку надіслання позовної заяви саме за допомогою поштового відправлення до суду є вибором позивача та жодним чином не свідчать про витрати необхідні для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З урахуванням викладеного в цій частині вимога позивача про компенсацію судових витрат задоволенню не підлягає. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved