Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач 16.03.2015 р. звернулася до суду з позовом про стягнення коштів , посилаючись на те, 2.12.2014р. уклав з відповідачем договір банківського рахунку № 1084 про відкриття та обслуговування поточного рахунку у сумі 3000 грн. Кошти на рахунок Ощадбанку не поступили . Уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,1% суми простроченого платежу за кожний день прострочення в розмірі 267грн., 3% річних в розмірі 21грн.94 коп. , пеню в розмірі 3% на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 8010грн., , індекс інфляції в розмірі 333грн.29 коп., упущену вигоду в розмірі 120 грн. , моральну шкоду в розмірі 2 000грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував. Суд, заслухавши поясненнясторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 2.12.2014р. позивач уклав з відповідачем договір банківського рахунку № 1084 про відкриття та обслуговування поточного рахунку у сумі 3000 грн. Кошти на рахунок ПАТ «Ощадбанк» не поступили . Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Таким чином, на відносини пов'язані з виконанням умов укладеного між сторонами Договору поширюються положення норм глав 71, 72 Цивільного кодексу України (статті 1046 - 1076), а також положення Договору якими регулюються відносини з приводу здійсненого Позивачем банківського вкладу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинне виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України,банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Договір банківського вкладу є одностороннім, тобто з моменту його укладення у банка виникає обов'язок повернення суми вкладу та нарахованих відсотків чи доходу в іншій формі, а вкладника - право вимагати виконання зазначених дій. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом В судовому засіданні встановлено , що позивач з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб отримав 3030 грн. Вимоги позивача про стягнення відповідно до ч. 5ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів « пені в розмірі 3% за кожен день прострочення не підлягають задоволенню , оскільки даний Закон застосовується та регулює правовідносини при укладанні договору. При таких обставинах суд приходить до висновку , що вимоги позивача про стягнення з відповідача відповідно до ст..625 ЦПК України 3% річних в розмірі 21грн.94 коп., індекс інфляції в розмірі 333грн.29 коп. , наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється, підлягають задоволенню, в іншій частині не підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 2000 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не надано доказів , судом не встановлено що діями відповідача спричинена моральна шкода в договірних правовідносинах , тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial