Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач 24.12.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1125 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення її навчання або до досягнення донькою 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що донька є студенткою факультету корекції та соціальної педагогіки і психології Кам'янець-Подільського національного університету імені І.Огієнка (далі - Університет), повністю знаходиться на її утриманні і для продовження і здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат та допомоги. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Під час судових дебатів уточнила свої вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти в меншому розмірі в сумі 500 грн. щомісячно. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що має неповнолітню дитину, яку утримує сам, оскільки дружина померла, крім того не має постійного заробітку, живе за рахунок періодичних мінливих заробітків. В судових дебатах уточнені позивачкою позовні вимоги визнав повністю і погодився сплачувати аліменти на утримання своєї дорослої доньки на період її навчання в розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що 16.02.2000 рокуміж сторонами були припинені шлюбно-сімейні відносини. Від шлюбу у них народилась донька, [PERSON], [INFO], яка навчається на платній основі в Університеті. Строк навчання до 31.08.2016 року. Вартість навчання становить 9 000 грн. в рік. Сторони також мають на утриманні інших неповнолітніх дітей, позивачка - сина [PERSON], [INFO], відповідач - сина [PERSON], [INFO]. Домовленості про утримання спільної дорослої доньки, яка продовжує навчання, сторони не досягли. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільна донька сторін [PERSON], яка на момент розгляду справи досягла повноліття, навчається в Університеті на платній основі, який розташований в іншому місті; проживає на період навчання за місцем розташування навчального закладу в гуртожитку також на платній останові; їй не виповнилось 23 роки та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків, оскільки обов'язок по утриманню дорослих доньки чи сина не може бути покладений виключно на матір. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою, працездатною особою 37 років; не надає добровільно позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки, уточнені позовні вимоги визнав повністю, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в сумі 500 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам доньки, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання повнолітніх доньки, сина, які навчаються, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільної доньки сторін. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки мінімальний розмір аліментів, установлений ч. 2 ст. 182 СК України, застосовується тільки при визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial