Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач 19.08.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.02.2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті (www.privatbank.ua), оскільки підписав анкету-заяву, таким чином між ним і банком укладено договір. Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 15.07.2019 року виникла заборгованість у розмірі 16028,86 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7207,12 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3069,55 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 3829,39 грн., нарахованої пені за своєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 683,33 грн. , штрафу (фіксована частина) -500,00 грн., штрафу (процентна складова) -739,47 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.02.2014 року у розмірі 16028,86 грн., а також судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.10.2019 про відкрито провадження у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.12.2019 року витребувано у позивача АТ КБ «ПриватБанк» наступне: інформацію щодо категорії, номеру та строку дії картки, яка була видана банком [PERSON] (відповідачу) за договором від 07.02.2014 року з наданням підтверджуючих документів; інформацію щодо перевипуску кредитної картки та способу її видачі користувачу з наданням підтверджуючих документів; інформацію щодо способу та міста зняття користувачем картки кредитних коштів, з наданням підтверджуючих документів; інформацію щодо способу та міста внесення відповідачем (користувачем картки) грошей на погашення кредиту, з наданням підтверджуючих документів. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.03.2020 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію: підстави видачі кредитних карток №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] із зазначенням номеру договору, способу їх видачі користувачу та надати документи, що підтверджують зазначені обставини; інформацію по картках №№ [NUMBER] , [NUMBER] із зазначенням на чиє ім`я вони видані, категорія картки, а також підстави для автоматично списання з даних карток в рахунок погашення боргу з картки [PERSON] ; зазначити за якими картками на ім`я [PERSON] було встановлено кредитний ліміт, коли, у якому розмірі, якщо сума змінювалася, то коли. Зобов`язано надати пояснення з питань, викладених у клопотанні представника відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідач та його представник у судовому засіданні визнали позовні вимоги частково, у межах встановленого кредитного ліміту на картку відповідача, що становить 5000,00 грн. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. 07 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, шляхом підписання анкети-заяви від 07.02.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодися з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дані обставини учасники справи не оспорюють. Анкета - заява не містить розміру кредитного ліміту. Позивач звертаючись із даним позовом зазначав, що станом 15.07.2019 року виникла заборгованість у розмірі 16028,86 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7207,12 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3069,55 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 3829,39 грн., нарахованої пені за своєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 683,33 грн., штрафу (фіксована частина) -500,00 грн., штрафу (процентна складова) -739,47 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з анкетою - заявою позичальника від 07.02.2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна». Проте дана заява не містить розміру кредитного ліміту. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач не погоджувався із розміром заборгованості за тілом кредиту, та зазначав, що заборгованість за кредитом не може перевищувати встановлений кредитний ліміт. Позивачем на виконання ухвал суду про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України надано, зокрема виписку по картковим рахунками відкритих на ім`я [PERSON] , та довідки про отримані відповідачем карти і встановленого на них кредитного ліміту. Так, згідно з довідкою наданої представником позивача вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н за яким було видано наступні картки: 07.02.2014 року картку № [NUMBER] із терміном дії до 06/17, 01.02.2015 року картку № [NUMBER] із терміном дії до 01/19, 17.07.2015 року картку № [NUMBER] із терміном дії до 01/19, 02.06.2017 року картку № [NUMBER] із терміном дії до 02/21. З іншої довідки, виданої позивачем вбачається, що старт карткового рахунку [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн. У подальшому 15.06.2017 року змінено кредитний ліміт та встановлено кредитний ліміт у розмірі 1500,00 грн. 16.09.2017 року після отримання відповідачем картки№ [NUMBER] збільшено кредитний ліміт до 5000,00 грн. та з 26.07.2018 року кредитний ліміт знижено до 0,00 грн. З виписки по картковим рахункам на ім`я [PERSON] вбачається, що відповідач користувався отриманими картками. Також, з виписки вбачається, що за карткою № [NUMBER] при кредитному ліміті у 0,00 грн., третіми особами здійснювалося поповнення картки власними коштами, якими користувався відповідач. За карткою № [NUMBER] , на яку лише з 15.06.2017 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1500,00 грн, відповідачем та третіми особами також здійснювалося поповнення картки особистими коштами у період з 02.06.2017 року по 16.06.2017 року, якими відповідач користувався. Починаючи з 16.06.2017 року відповідачем здійснено зняття готівки у розмірі 500,00 грн, що перевищило вільні кошти на рахунку, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредитного ліміту становила 69,76 грн. Далі з виписки вбачається, що відповідач вже користувався кредитними коштами АТ КБ «Приватбанк» з 16.06.2017 року по 26.06.2017 року у межах встановленого ліміту, та станом на зазначену дату заборгованість за кредитом складала 1496,74 грн. 10.07.2017 року за карткою списано комісію за обслуговування у розмірі 20,00 грн., що перевищило кредитний ліміт. 14.07.2017 року на картку відповідача здійснено переказ коштів у розмірі 3050,00 грн., у зв`язку із чим по рахунку відповідача здійснено погашення боргу та вільні кошти (особисті кошти) склали 1533,26 грн. До 10.08.2017 року відповідач користувався коштами по картковому рахунку та станом на 10.08.2017 року заборгованість становила 1491,56 грн. При цьому 17.08.2017 року картковий рахунок поповнено на 2050,00 грн., що погасило борг на вказану дату, та цього ж дня картку поповнено ще на 1600,00 грн. Тобто, на картковому рахунку відповідача станом на 17.08.2017 року знаходились кошти не АТ КБ «Приватбанк», а його особисті у розмірі 2158,44 грн.. 17.08.2017 року відповідач здійснює покупку «оплата частинами» на суму 2058,00 грн. та цього ж дня проводиться операція «покупка» на суму 2624,00 грн., станом на 17.08.2017 року заборгованість становила 2523,56 грн. 16.09.2017 року по картці встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн. та відповідач користувався карткою в межах встановленого ліміту. Також, з виписки вбачається, що з даної картки, окрім інших платежів, здійснювалось списання коштів за послугою «Миттєва розстрочка». За Умовами та правилами банківських послуг у ПриватБанку «Оплата частинами» це сервіс з організацій обслуговування та проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використання платіжних карток. Використовуючи сервіс «Оплата частинами» власник картки доручає банку оплатити вартість товару. Сервіс «Миттєва розстрочка» дає можливість держателю платіжної картки погашати вже отриманий кредит не більше ніж за вибрану клієнтом кількість платежів, який повертається шляхом встановленням клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу. Проте, за Умовами та правилами банківських послуг у ПриватБанку кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності, ліміт авторизації - максимальна сума транзакції, яку можна провести без авторизації. Отже, за своїм характером «Оплата частинами», або «Миттєва розстрочка», це окреме зобов`язання, оплата за яким хоча і прив`язується до картки клієнта «ПриватБанку», проте не може виходити за встановлений по картці ліміт. До 29.11.2017 року відповідач користувався карткою в межах встановленого ліміту у розмірі 5000,00 грн. та починаючи з цієї дати у зв`язку із списанням щомісячних платежів за послугою «Миттєва розстрочка», погашень обов`язкових платежів по картці та інших дій пов`язаних із списанням коштів, по даній картці виникла заборгованість, що перевищує кредитний ліміт, яка станом на 02.03.2019 року складає 10560,00 грн. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що банк визначив заборгованість за кредитом в розмірі 10276,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7207,12 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3069,55 грн. В анкеті-заявці від 07 лютого 2014 року кредитний ліміт не встановлено. Разом з тим, з довідки, виданої позивачем, відповідачу [PERSON] з 16.09.2017 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000 грн. Належних та допустимих доказів того, що відповідачу було змінено кредитний ліміт позивачем не надано. Списання коштів на погашення платежів за сервісом «Миттєва розстрочка» проводилося позивачем поза межами встановленого ліміту. Суд наголошує, що представник позивача у судове засідання не з`явився, та не довів обґрунтованість нарахування заборгованості у розмірі визначеному у позовній заяві. Суд наголошує, що виходячи з аналізу статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. Отже, вимоги за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) підлягають задоволенню в розмірі 5000 грн., оскільки позивачем не доведено факту надання кредитних коштів у розмірі, що відповідає заявленій заборгованості. При вирішенні питання щодо стягнення нарахованої пені за прострочене зобов`язання у розмірі 3829,39 грн., нарахованої пені за своєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 683,33 грн., штрафу (фіксована частина) -500,00 грн., штрафу (процентна складова) -739,47 грн., суд враховує наступне. Згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у м.Гірник Донецької області, тобто населеному пункті, яке відповідно до Розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р , відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем за період з 01.06.2017 року по 15.07.2019 року здійснювалось нарахування заборгованості по пені, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна ставка), однак враховуючи положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., суд вважає, що вимоги в частині стягненні пені та штрафу задоволенню не підлягають. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.02.2014 року підлягають частковому задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1921 грн. 00 коп. покласти на відповідача, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вказаних вимог закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 599 грн. 16 коп. (5000,00/16028,86)*100%=31,19%; 1921,00*31,19% =599,16 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial