Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в порядку ст. 28 КПК України звернувся із позовом до [PERSON] (в подальшому - відповідач) про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Зазначений цивільний позов заявлено у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеного злочину, призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин та звільнено від покарання на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв»язку із закінченням строків давності. В задоволенні цивільного позову [PERSON] відмовлено на підставі ст.. 328 КПК України 1960 року. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2014 р. вирок суду першої інстанції в частині розв»язання цивільного позову скасовано, матеріали справи в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок залишено без змін. Скасовуючи вирок в частині розв»язання цивільного позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що вирішуючи цивільний позов потерпілого [PERSON], суд першої інстанції відмовив у його задоволенні, взагалі не обґрунтувавши підстав такої відмови та не зазначив мотивів прийнятого рішення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 23 листопада 2008 року близько 10.00 години на подвір'ї Київського Академічного театру оперети, неподалік від службового входу, по вул. Червоноармійська, 53/3, у м. Києві, на грунті неприязних відносин відповідач [PERSON] заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, синців та саден, які згідно висновку спеціаліста судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я на строк більший за шість діб, але менший за двадцять одну добу, тобто своїми діями скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України. Зазначає, що внаслідок заподіяних йому відповідачем [PERSON] тілесних ушкоджень, вимушений був перенести операцію носа та більш двох тижнів не міг працювати. Наголошує, що окрім фізичного болю, його душевні страждання зумовлені наступним: глибиною потрясіння, оскільки для нього [PERSON] був другом по роботі, однак останній не вважав за потрібне навіть вибачитися; побиття відбулося зухвало та цинічно, серед білого дня, відповідач [PERSON] розумів, що маючи втрату наполовину функціональності правої руки, опору він чинити не міг; злочин спричинив осуд трудового колективу, були скликані збори та [PERSON] винесена догана за порушення трудової дисципліни; хвилювання його, як артиста, пов'язані з можливістю втрати естетичного вигляду обличчя. Вважає, що сума у розмірі 50 000 грн. є справедливою компенсацією за нанесену йому моральну шкоду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов з викладених в ньому підстав та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали та просили у задоволенні позову відмовити, вважаючи позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, про що представник, зокрема, зазначив у своїх запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та його представника, повно та всебічно з»ясувавши всі обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами першою, третьою та четвертою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 57 даного Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2008 року близько 10.00 години на подвір'ї Київського Академічного театру оперети, неподалік від службового входу, по вул. Червоноармійська, 53/3, у м. Києві, на грунті неприязних відносин відповідач [PERSON]заподіяв позивачу тілесні ушкодження у вигляді закритого переламу кісток носу, синців та саден, які згідно висновку спеціаліста судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я на строк більший за шість діб, але менший за двадцять одну добу, тобто своїми діями скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України (а.с.4-7). Внаслідок заподіяних відповідачем [PERSON] тілесних ушкоджень, позивач переніс операцію носа та більш двох тижнів не міг працювати (а.с.8-19). Вироком Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (а.с.20-25). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апепяційного суду м. Києва від 05.02.2014 р. вирок суду першої інстанції в частині розв»язання цивільного позову скасовано, матеріали справи в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок залишено без змін (а.с.26-29). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду. Окрім того, щодо преюдиціальності обставин, встановлених судовим рішенням, яке набрало законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов'язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих обставин та доказів, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили. Розв'язання цивільного позову в кримінальному проваджені регулюється ст. 328 КПК України (1960 р), якою передбачено, що постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При виправданні підсудного через недоведення його участі у вчиненні злочину або при відсутності події злочину суд відмовляє в цивільному позові. При виправданні підсудного за відсутністю в його діях складу злочину суд залишає позов без розгляду. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 2 ст.23 ЦК України визначає у чому полягає моральна шкода. При цьому судом враховуються положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4. Суд, з'ясувавши чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов висновку про законність таких вимог позивача. Моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку з протиправними діями відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає окрім фізичних, також у моральних стражданнях, оскільки відповідач був його другом по роботі; побиття відбулось цинічно та зухвало серед білого дня, хвилювання його, як артиста, були пов»язані також з можливістю втрати естетичного вигляду обличчя. Моральна шкода полягає й у тому, що у зв'язку з протиправними діями відповідача щодо нього позивач був змушений звертатися за допомогою до лікарів та лікуватись. Таким чином, все це позначилось на укладі життя позивача. Однак, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, вказаний позивачем, є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу чи мірою покарання за злочин. Позивачем не доведений визначений ним розмір відшкодування моральних втрат. З клопотанням про проведення експертизи для визначення розміру заподіяної моральної шкоди позивач до суду не звертався. Враховуючи усі обставини і наявні докази, а саме: пояснення позивача, надані письмові докази, суд вважає, що у даному випадку 2 000 грн. може бути відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану моральну шкоду. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Заперечення відповідача та представника відповідача висновки суду не спростовують. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню 94,10 грн. у відшкодування судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial