Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 березня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якої зазначив, що 2 жовтня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Слобожанській (Кірова) №139 в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області; земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована по вул. Слобожанська (Кірова) № 139 в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 264876; земельної ділянки площею 0,0526 га, що розташована по вул. Слобожанська (Кірова) № 139 в с. Любівка, Краснокутського району Харківської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 264877; земельної ділянки площею 0,3263га, що розташована по вул. Слобожанська (Кірова) № 148а в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 2648778. Також вказав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батько, оскільки дружина спадкодавця, а мати\~позивача [PERSON] померла 18.05.2014 року. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька, оскільки являється спадкоємцем за законом першої черги, однак відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки перешкоджає оформити майно в нотаріальному порядку, в зв'язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на зазначене майно після смерті батька [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак його представником надана заява про підтримання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та про слухання справи у їх відсутність. Представник відповідача Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та про визнання позову. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно п.»г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 2 жовтня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №455269, виданого Любівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 03.10.2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина, спадковим майном якої є : житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Слобожанській (Кірова) №139 в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області, який згідно погосподарського запису №0163-5 книги №4 Любівської сільської ради числиться за [PERSON]; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована по вул. Слобожанська (Кірова) № 139 в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 264876; земельна ділянка площею 0,3263 га, розташована по вул. Слобожанська (Кірова) № 148а в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 264878; земельна ділянка площею 0,0526 га, розташована по вул. Слобожанська (Кірова) № 139 в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 264877. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється сином померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Окрім цього, як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2015 року позивач прийняв спадищну після смерті свого батька [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №058784. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, судом не встановлено. Також, як вбачається із матеріалів справи на житловий будинок за зверненням позивача [PERSON] - РКП «Краснокутське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: село Любівка, Краснокутського району, Харківської області по вул. Слобожанська № 139, про те на зазначений обєкт право власності не зареєстровано, що підтверджується довідкою РКП « Краснокутське БТІ» від 21.02.2017 року №95, тобто на вказане домоволодіння з господарськими будівлями в селі Любівка, Краснокутського району, Харківської області по вул. Слобожанська № 139, відсутній правовстановлюючий документ. Даний факт перешкоджає позивачу звернутись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини. Відповідно до ст.ст.25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється. Також, право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується державними актами серії ЯИ № 264876, ЯИ № 264878, ЯИ № 264877 Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі вищевказаного та

Outcome: approved