Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 березня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на час навчання повнолітнього сина. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Третя особа [PERSON] також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Подав до суду свої письмові заперечення, в який в задоволені позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що не має можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 461 від 07 листопада 2006 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що [PERSON], [INFO], хоча досяг повноліття, але навчається. [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання Полтавського нафтового геологорозвідувального технікуму Полтавського національного технічного університету імені [PERSON], термін навчання по 30 червня 2016 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, норми Сімейного кодекс України передбачають обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON], посилаючись в поданих до суду запереченнях на неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, посилається на ту обставину, що не працює, звільнений з роботи у звязку з погіршенням стану здоровя. Разом з тим жодних доказів на підтвердження погіршення стану здоровя відповідачем на підтвердження своїх заперечень до суду надано не було. Обставина звільнення відповідача з роботи сама по собі не оцінюється судом як підстава вважати відповідача [PERSON] таким, що не має можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина. Зокрема, за матеріалами справи відповідач є [PERSON] є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, але не надає. Але розмір такої допомоги, щодо якого заявлені вимоги позивачем [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача є дещо завищеними. Тому суд, враховує обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище позивача, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років. При цьому стягнення аліментів необхідно здійснювати з часу подачі позовної заяви до суду, тобто, з 18 березня 2015 року та виключно на період навчання [PERSON]. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial