Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 вересня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нежитлові будівлі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що членами КСП «Україна» в с. Пархомівка Краснокутського району Харківської області були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вищезазначені громадяни мали майнові сертифікати, які підтверджують право власності на майнові паї КПС «Україна». Згідно договорів купівлі продажу позивач придбав в вказаних громадян майнові сертифікати та в подальшому отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Україна» на суму 31\~209,00 грн. На даний час КСП «Україна» припинила свою діяльність. У звязку з реформуванням та подальшим припиненням діяльності підприємства позивач належне їй майно не отримала, тому вирішила отримати майно натурою у вигляді нежитлових будівель, а саме: телятника та трьох свинарників, які розташовані в с. Пархомівка, вул. 8 Березня № 20, 22, 24, 26, в звязку з чим і звернулася до суду з вказаним позовом. В відкрите судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача КСП «України» [PERSON] в відкрите судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та про визнання позову. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської областів відкрите судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Частиною 1 ст.328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як вбачається з матеріалів справи громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були членами КСП «Україна» та мали право на майновий пай. Згідно виписки з рішення загальних зборів КСП «Україна», протокол №4 від 25.06.2004 року, на яких розглядалися заяви співвласників КСП «Україна», в т.ч. і заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо виділення їм майна КСП «Україна» на майнові паї та прийнято рішення про виділення на майнові паї майно КСП «України», а саме: -свинарник 1962 року побудови, повна вартість якого становить 6000 грн.; -свинарник 1967 року побудови, повна вартість якого становить 7000 грн.; -свинарник 1983 року побудови, повна вартість якого становить 11000 грн.; -телятник 1969 року побудови, повна вартість якого становить 7000 грн. Відповідно до договорів купівлі продажу вищевказані громадяни продали, а [PERSON] придбала майнові сертифікати, які підтверджують право власності на майнові паї та відповідно до цього їй було видано свідоцтво серії ПС № 865 про право власності на майнові паї, що підтверджується свідоцтвом серії ПС №865 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства та довідкою Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 07.09.2015 року №02-25/559, виданого Пархомівською сільською радою 19 березня 2015 року. Документом, що встановлює право власника на майновий пай є відповідне свідоцтво, зразок якого наведений у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», яке є правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно зі списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються в книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Суд установив, що факт оформлення [PERSON] свідоцтва серія ПС №865 засвідчений гербовою печаткою та підписом голови Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Частка [PERSON] в загальній вартості майна пайового фонду ПСП «України» визначена в розмірі 31\~209, 00 грн. Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року №2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року №62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62. Відповідно до п.15 Порядку виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. Згідно з п.п. 9, 16 Порядку виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремими власниками за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними заборами власників майнових паїв структурою пайового фонду та не інакше, як на підставі рішення зборів власників майнових паїв. Пунктом 10 Порядку встановлено, що з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, в тому числі, визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобовязання з виділення майнових паїв співвласника; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність. Відповідно до пункту 12 Порядку збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі групам співвласників. Після затвердження зборами співвласників переліків майна для виділення вищезазначеним групам співвласників комісія: визначає місцезнаходження майна і юридичну особу - користувача майна, яке виділено кожній із груп співвласників і до якого перейшли зобовязання з виділення майнових паїв у натурі співвласникам; передає не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємствам-правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки груп співвласників та переліки майна, призначеного для виділення кожній із груп, а копії цих документів - сільській раді. У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку (пункт 13 Порядку). Указом Президента України від 29 січня 2001 року №62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 передбачено недопущення порушень майнових прав, забезпечення вільного здійснення права власності на майнові паї та виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених обєктів зі складу майна реорганізованих сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників. Судом також було враховано, що оскільки законодавством передбачена рівність прав та обовязків членів КСП щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочність членів таких підприємств є похідною від правового статусу завдань, функцій та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння та користування КСП, встановлення складу цього паю та відповідного юридичного оформлення також повинні ґрунтуватися на рівності прав та обовязків зазначених сторін. Згідно ст.7, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року Про колективне сільськогосподарське підприємство майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності і пайовий фонд майна складається як із балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій так і грошей, а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на день паювання та скоригованим на день вибуття працівника з господарства. До цього моменту й виділення майнового паю, частка майна члена КСП є частиною майна підприємства, яке визначає принципи формування спільної власності та право членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності. Відповідно до вищезазначеного закону пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства громадянин має право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Спосіб забезпечення зазначених прав та інтересів члена КСП і підприємства передбачений ст.9 вказаного Закону, якою визначено порядок виділення громадянинові майнового паю натурою /тобто будинками, спорудою, технікою, готовою продукцією, худобою тощо/, грошима або цінними паперами. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і має підстави для задоволення позову в повному обсязі, оскільки вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved