Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач 12.12.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], яку 13.04.2018 року уточнив /а.с.46/ і предметом якої є визнання поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, яка складається із будинку, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Абрикосова (колишня Краснофлотська), буд. 75, за заповітом, після смерті 07.04.1993 року [PERSON], та визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом два місяці. Як на підставу позову позивач посилається на те, що 07.04.1993 року помер його вітчим [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщин у вигляді вищезазначеного будинку. З заявою про прийняття спадщини позивач до нотаріальної контори не звертався, тому що йому не було нічого відомо про існування заповіту, складеного померлим на його імя. Позивач вважав, що його мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка. 31.10.2013 року померла мати позивача. В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але свідоцтво про право на спадщину не отримував у звязку з відсутністю коштів. 20 липня 2017 року він випадково знайшов в шухляді зі старими паперами в будинку заповіт, відповідно до якого вітчим заповів йому будинок. Він звернувся до нотаріуса, щоб зясувати, що заповіт дійсний. Нотаріусом було здійснено перевірку у спадковому реєстрі і зясовано, що після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини в інтересах відповідача, який на той час був неповнолітнім, подала його мати. Однак спадщина ним була не оформлена. Позивач звернувся до державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак нотаріус своєю постановою відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії через пропущений строк для прийняття спадщини. Згідно з частиною 1\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.60). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.59), про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, часта місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.26). Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами та витребувані за клопотанням позивача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 квітня 1993 року помер [PERSON] вітчим позивача, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.10) та документами, підтверджуючими родинні відносини (а.с.6-8). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Абрикосова (колишня Краснофлотська), буд. 75, яка належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.12-13). За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого вищезазначений будинок заповів [PERSON] (а.с.11). 31 жовтня 2013 року померла [PERSON] мати позивача (а.с.9). Після її смерті позивач прийняв спадщину, але спадкових прав не оформив (а.с.5). 18 жовтня 2017 року позивач звернувся державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але постановою нотаріуса від 18.10.2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущенням строку на прийняття спадщини (а.с.4). Із постанови видно, що в Пятій криворізькій державній нотаріальній конторі 03.07.1993 року заведено спадкову справу № 122/1993 до майна померлого [PERSON] за заявою, поданою спадкоємцем першої черги (сином померлого) в установлений законом строк. Свідоцтво про спадщину не видавалося. Позивач вважає, що ним був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки у строк, визначений законодавством для прийняття спадщини, він не знав про наявність заповіту і вважав, що спадщину після смерті свого чоловіка прийняла його мати. Пунктом 1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30.05.2008\~року визначено,\~що відносини\~спадкування регулюються\~правилами ЦК,\~якщо спадщина\~відкрилася не\~раніше 1\~січня 2004\~року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до\~ч.\~1,2\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~від 18.06.1963\~року,\~чинного на\~момент відкриття\~спадщини,\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: 1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном; 2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 550 ЦК УРСР від 18.06.1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на поважність причини пропуску позивачем [PERSON] строку для прийняття спадщини та на наявність у звязку з цим підстав для задоволення його позову про продовження строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved