Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 липня 2014 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У обґрунтування позовних вимог позивач указує, що він є дідом неповнолітніх [PERSON], народження [INFO] та [PERSON] народження [INFO] батько яких участі у вихованні дітей не бере, не спілкується з ними, морально та матеріально не підтримує, проживаючи окремо від дітей, не відвідує їх. Після смерті матері дітей, [PERSON] [INFO], [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своїми дідом та бабою на [ADDRESS] та повністю знаходяться на їх утриманні. Комісією з питань захисту прав дитини при Пирятинській РДА було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку з чим позивач просить суд позбавити його батьківських прав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник третьої особи позов підтримав, просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. У судовому засіданні прокурор уважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи увідомлений у встановлений законом спосіб (абз. 5 частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Проти постановлення заочного рішення позивач заперечив. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] є дідом неповнолітніх [PERSON] народження [INFO] та [PERSON] народження [INFO]. (а.с 4-6, 14). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] народження [INFO] та [PERSON] народження [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5), участі у вихованні дітей не бере, не спілкується з ними, морально та матеріально не підтримує (а.с. 8-11). Мати дітей [PERSON], померла [INFO] (а.с. 7). Згідно характеристик дітей відповідача з місця навчання батько [PERSON] з дітьми не проживає, навчанням та вихованням не цікавиться, матеріальної допомоги не надає (а.с. 10-11). Висновком Пирятинської РДА визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків та самоусунувся від їх виконання, (а.с. 8-9). Конвенцією про права дитини, прийнятою резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 (далі Конвенція), закріплено право дитина на піклування з боку своїх батьків. Як передбачено ч. 1 ст. 9 вказаної Конвенції розлучення дитини з батьками може бути визначено коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 вказаного вище закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ці вимоги закону відповідач не виконував. Віповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, внесеними постановою Пленуму ВС України № 20 від 19.12.08, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Ураховуючи вказані приписи статті 12 Конвенції, суд заслухав у судовому засіданні безпосередньо неповнолітніх дітей відповідача [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що їх батько [PERSON] на протязі кількох років навіть не спілкується з ними, матеріально не утримує, ними повністю опікуються дідусь та бабуся, з батьком проживати вони б відмовились. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують своїх батьківських обов'язків, проте, ураховуючи, що заходи впливу, які застосовувались до відповідача службою в справах дітей Пирятинської РДА, позитивних результатів у зміні поведінки відповідача не мали, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, думку самих неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved