Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.03.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 02.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2086. Позовна заява мотивована тим, що шлюбні стосунки подружжя не склалися через несумісність характерів, відмінність поглядів на сімейне життя, шлюб та спільний побут. Відповідач нехтує сімейними цінностями, між подружжям постійно виникають сварки і суперечки, свідком яких стає їх спільна дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Позивач переконаний в тому, що відносини подружжя налагодити не вдасться, шлюб носить формальний характер, вважає збереження шлюбу неможливим, на примирення та відновлення подружніх відносин не згоден, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить його інтересам. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Майнових спорів між сторонами немає. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена передбаченим законом способом, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, його бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., разом з тим, у своїй заяві позивач просив судові витрати залишити за ним, а тому суд не стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved