Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 січня 2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року [PERSON] і [PERSON] визнано винними у скоєнні відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України. В ході досудового розслідування його визнано потерпілим. Завдані відповідачами йому тілесні ушкодження спричинили необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування він поніс значні фінансові втрати, фактичний розмір матеріальної шкоди становить 2137,15 грн., що підтверджується чеками. Крім матеріальної шкоди, йому була завдана і моральна шкода, що полягає у хронічному недосипанні, відчутті тривоги, душевному неспокої, стресі. Вказані обставини призвели до необхідності порушити звичний спосіб життя, витрачати свій час на лікування, на участь у слідчих діях, судовому розгляді. Розмір моральної шкоди він визначає у 25000,00 грн. У зв`язку з цимпросив постановити рішення суду яким стягнути з [PERSON] моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 12500,00 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 1068,00 грн., стягнути з [PERSON] моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 12500,00 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 1068,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої на позові наполягав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Відповідач [PERSON] який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Судові виклики повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, повідомлення відповідачів було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідачів належно сповіщеними про розгляд справи. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою(ч.6 ст.82 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року, справа №505/3532/18, [PERSON] . і [PERSON] визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] і [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо на протязі 2 (двох) років іспитового терміну не скоять нового злочину. Так, з вироку вбачається, що [PERSON] і [PERSON] 30 серпня 2018 року почали безпричинно наносити [PERSON] близько 10 ударів кулаками в область голови та тулубу, при цьому вели себе агресивно. З метою уникнення конфлікту та виклику поліції потерпілий [PERSON] забіг у магазин «Зooлінія», що розташований за адресою: Одеська область, м. Подільськ, проспект Перемоги, 22, після чого, [PERSON] разом з [PERSON] не бажаючи припиняти своїх злочинних дій, діючи з особливою зухвалістю та грубо порушуючи громадський порядок, зайшли у вказаний магазин, де в присутності продавця повалили потерпілого [PERSON] на підлогу та продовжили наносити останньому близько 10 ударів кулаками та ногами, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді множинних забитих ран в тім`яній області голови та надбрівної області. Згідно висновку експерта №138 від 11.10.2018 року, у [PERSON] були виявлені наступні ушкодження: рубці правої скроневої ділянки та правої надбрівної дуги після загоєння забитих ран, та шкіряна ділянка рожевого кольору в області чола справа, яка виникла в результаті загоєння подряпини чола. Такі ушкодження на підставі п. 2.3.3 та п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) належать до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. У вказаному кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим, цивільний позов по справі не заявлений. Позивач є інвалідом другої групи з дитинства, що підтверджується довідкою серії 2-18 ОД №029067 від 22.12.1997 року. Як вбачається із долучених до матеріалів справи копій документів, позивач звертався за послугами медичної діагностики КТ головного мозку до ТОВ «Діагностичний центр Юж-Укрмедтех», на що витратив 650,00 грн., що підтверджується копією квитанції №520461001007621536324853 від 07 вересня 2018 року (а.с.12). На проїзд до лікувального закладу та в зворотному напрямку за чотирма проїзними документами позивач витратив 396,25 грн. (а.с.13-14). Також позивач витратив на ліки грошову суму у розмірі 1093,90 грн., що підтверджується копіями чеків (а.с.12). Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які позивач зазнав з боку неправомірних дій відповідачів, він змушений був проходити курс лікування та поніс матеріальні затрати на лікування у сумі 2137,15 грн., що підтверджено матерілами справи, ці витрати не відшкодовані, суд приходить до переконання, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 2137,15 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, суд бере до уваги, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення позивачу, інваліду 2 групи з дитинства, було завдано моральних страждань, які полягають у негативних змінах у його житті, зокрема, його душевні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання продовження відповідачами протиправної поведінки по відношенню до нього. Суд враховує те, що відповідачі безпричинно ображали та наносили удари позивачу, завдали йому легких тілесних ушкоджень. Внаслідок таких протиправних дій були порушені життєві плани [PERSON] , позивач був змушений докладати зусиль для відновлення свого порушеного права, у зв`язку із даними обставинами останній зазнав сильних душевних переживань. Враховуючи наявність зазначених негативних емоцій, що наступила після протиправних діянь, високий рівень психоемоційного виснаження та тривоги позивача, які виникли у нього після відкритого нападу, а також враховуючи принципи розумності, справедливості, доцільності, у відповідності до вимог закону і обставин справи, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідачів на свою користь, обґрунтована та підлягає задоволенню. При таких обставинах, позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому в силу ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір в розмірі 1536,80 грн. (за дві позовні вимоги по 768,40 грн. кожна) в дохід держави з відповідачів, тобто по 768,40 грн. з кожного.

Outcome: approved