Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.09.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Він є спадкоємцем названого майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Глобинська держнотконтора відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкодавець на підставі закону, що діяв на час створення об»єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлого [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Кринківської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держземагенства в Глобинському районі, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, Глобинської держнотконтори, треті особи - [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] помер [PERSON]. За життя - 4 липня 2012 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Кринківської сільської ради Кальченко Н.П. за реєстровим № 95, згідно якого заповів житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] - [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 85/2013, заведеної державним нотаріусом Глобинської держнотконтори, позивач прийняв спадщину за заповітом, подавши відповідну заяву у встановлений законом строк. [PERSON], дружина спадкодавця і особа, яка мала право на обов'якову частку у спадщині, в установленому законом порядку, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Свою відмову від прийняття спадщини протягом строку для її прийняття не відкликала. Глобинська державна нотаріальна контора 03.07.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», колодязь питний літ. «К» було побудовано в 1961 році, прибудову літ. «а», сарай літ. «Б» - в 1968 році, погріб під частиною будівлі літ. «Гп», сарай літ. «б», сарай літ. «Г» - в 1970 році, гараж літ. «В» - в 1985 році, сарай літ. «в» - в 1987 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Кринківської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] і проживав у ньому до смерті. За ним останнім часом під № 0577-1 значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку, так як цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, а тому видача правовстановлюючого документу на померлого неможлива. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 18.06.2014 року № 129/02-04, житловий будинок літ. «А», погріб під частиною будівлі літ. «Гп», прибудова літ. «а», сарай літ. «б», сарай літ. «Б», сарай літ. «в», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», колодязь питний літ. «К», які розташовані в [ADDRESS] збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved