Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.04.2014 року звернулась до суду із позовом до фермерського господарства «Максимов Борис Григорович» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Вказала, що її батьку [PERSON] на праві власності належали три земельні ділянки, які розташовані на території села Трепівка Знам'янського району Кіровоградської області. [PERSON] помер [INFO] та після його смерті позивач прийняла спадщину, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2009 року. На підставі вказаних свідоцтв вона отримала державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, які належали її батькові, серії ЯИ № 754869, серії ЯИ № 754868, серії ЯИ № 754867. За життя між батьком та відповідачем були укладені договори оренди земельних ділянок. Однак, з огляду на те, що з часу отримання нею державних актів на зазначені земельні ділянки, договори оренди є припиненими, оскільки змінився предмет оренди та статус сторін договору, земельні ділянки відповідач повинен повернути, але останній відмовився виконувати її відповідні вимоги. Просила суд витребувати із незаконного володіння відповідача спірні земельні ділянки та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а також зобов'язати відповідача передати їй незаконно займані земельні ділянки. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, надав повторну заяву про відкладення розгляду справи, вказуючи в черговий раз на власну зайнятість в іншому судовому засіданні. А тому, зважаючи на повторну неявку представника відповідача, а також на те, що ним не представлено до суду відповідних доказів на підтвердження фактів зазначених у вказаній заяві, зокрема, щодо його зайнятості в іншому судовому засіданні, суд визнає, що представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних на те причин, та вважає за можливе розглянути справу при даній явці. Заслухавши пояснення представників позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON], [PERSON] та ФГ «Максимов Борис Григорович» були укладені договори оренди земельних ділянок (паїв), розташованих на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області на підставі земельних сертифікатів. Позивач [PERSON] отримала у спадщину після смерті батька [PERSON] право на земельні ділянки № 358-1, № 358-2, № 358-3, які розташовані на території Трепівської сільської ради. 11.05.2010 року на вказані земельні ділянки позивачу були видані державні акти на право власності, а саме серії ЯИ № 754869, серії ЯИ № 754868, серії ЯИ № 754867 (а.с. 17-19). Таким чином власником спірних земельних ділянок є [PERSON] З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року вбачається, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.02.2000 року за № 101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінюється предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. За даних обставин договори оренди є припиненими з часу отримання державних актів на зазначені земельні ділянки позивачем, а у відповідача правові підстави користування даними земельними ділянками - відсутні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позбавлена можливості реалізації належного їй права власності, внаслідок того, що спірні земельні ділянки перебувають у фактичному володінні і користуванні відповідача без відповідних на те правових підстав, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту і має бути поновлене шляхом витребування земельних ділянок з незаконного володіння відповідача і передачі їх власнику. Позовні вимоги у частині усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянки - задоволенню не підлягають внаслідок їх передчасності. Судові витрати суд вирішив залишити по фактично понесеним.

Outcome: partial