Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 лютого 2020 року пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, з подальшою індексацією розміру аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2019 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом із нею. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 25 березня 2020 року на 12 годину. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання в зазначену дату і час розгляд справи відкладено на 14 квітня 2020 року на 16 годину 15 хвилин. 14 квітня 2020 року від позивача [PERSON] надійшла заява, згідно з якою позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечила проти заочного розгляду справи. У судове засідання 14 квітня 2020 року о 16 годині 15 хвилинвідповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач у своїй заяві не заперечила проти такого вирішення справи. Судом досліджено надані сторонами докази, на підставі яких установлено такі обставини. 24 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2019 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 грудня 2016 року. Як убачається з довідки від 13 березня 2017 року №80, виданої Байковецькою сільською радою, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із нею зареєстрований її син [PERSON] . Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, син проживає з нею, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, [PERSON] не виконує обов`язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки позивачем обрано саме такий спосіб стягнення аліментів, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України. Також, згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved