Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [INFO] (військова частина [NUMBER] ) звернувся 27.03.2017р. до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення завданої державі матеріальної шкоди у розмірі 301 344,68 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що [PERSON] проходив службу в [INFO] (військова частина [NUMBER] ) за мобілізацією, у військовому званні «солдат» на посаді патрульного. В період проходження військової служби відносно нього проводилось службове розслідування за фактом завдання державі матеріальної шкоди, в ході якого було підтверджено, що [PERSON] завдав матеріальну шкоду державі, що складає (солідарно з іншими військовослужбовцями) 930985,35 грн. (підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №0278/15 від 16.01.2016р.) і полягає в тому, що [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до пошкодження службового автомобіля КРАЗ5233ВЕ військовий номер [NUMBER] . За результатами службового розслідування видано наказ начальника [INFO] (військової частини [NUMBER] ) «Про підсумки проведення службового розслідування» від 01.02.2016р. №133-АГ, на підставі якого Варнавського було притягнуто до матеріальної відповідальності в сумі 310328,45 грн. та щомісяця відраховано 20% з його місячного забезпечення. При цьому позивач зазначає, що службове розслідування та наказ за його результатами [PERSON] оскаржено не було. Наказом начальника [INFO] (військової частини [NUMBER] ) №352-ос від 28.09.2016р. [PERSON] було звільнено з військової служби в запас за ст.26 ч.8 пунктом 1 підпунктом «е» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за службовою невідповідністю. Оскільки, після звільнення солдата [PERSON] , завдана державі шкода залишилася невідшкодованою у розмірі 301 344,68 грн., позивач, посилаючись на ст.ст.22, 1166 ЦК України та п.13, 16, 30\~ Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України №243/95 від 23.06.1995р., просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі [INFO] (військової частини [NUMBER] ) збитки у розмірі 301 344,68 грн. В судовому засіданні представник позивача [INFO] (ВЧ [NUMBER] ) позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи\~ та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був ознайомлений з результатами службового розслідування та наказом про притягнення до матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду у розмірі 310 328,45 грн., які не оскаржував та у період проходження служби відрахування на погашення завданої шкоди проводили з місячного грошового забезпечення. Суму заподіяної шкоди, яка заявлена позивачем у розмірі 301344,68 грн. не оспорює, однак зазначає, що не має коштів на її відшкодування, навіть з урахування всього належного йому майна. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] проходив службу в [INFO] (військова частина [NUMBER] ) за мобілізацією, у військовому званні «солдат» на посаді патрульного. В період проходження військової служби відносно відповідача проводилось службове розслідування за фактом заподіяння шкоди державі військовослужбовцями прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону під час руху на службовому автомобілі КРАЗ 4233 ВЕ військовий номер [NUMBER] по ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Красна Талівка» в стані алкогольного сп`яніння. З висновку службового розслідування, який 21.01.2016р. затверджено начальником Харківського прикордонного загону полковником [PERSON] , вбачається, що в результаті підриву 14.10.2015р. службового автомобіля КРАЗ 4233 ВЕ військовий номер [NUMBER] дев`ять військовослужбовців прикордонної комендатури швидкого реагування отримали тілесні ушкодження різного ступеню важкості, автомобіль зазнав значних пошкоджень. З висновку експертного дослідження №0278/15 від 16.01.2016р. розмір збитку, який виник внаслідок підриву вказаного службового автомобіля становить 930985,34 грн. Згідно вказаного висновку, солдат за призовом [PERSON] своїми діями спричинив матеріальну шкоду державі, що складає, з урахуванням інших винних військовослужбовців, 310328,45 грн.(1/3 від загальної суми завданої шкоди, що підтверджується висновком експертного авто товарознавчого дослідження №0278/15 від 16.01.2016р.) і полягає у виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані, керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до підриву службового автомобіля\~ КРАЗ 4233 ВЕ військовий номер [NUMBER] . Відповідно до п.4 резолютивні частині вказаного висновку на підставі ч.3 п.13 Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», на підставі висновку експертного авто товарознавчого дослідження №0278/15 від 16 січня 2016 року солдата за призовом [PERSON] за шкоду заподіяну державі притягнути до матеріальної відповідальності у розмірі 310328,45 грн. Також, постановою судді Новопсковського районного суду Луганської області від 15.01.2016р. [PERSON] визнано винним у вчиненні 14.10.2015р. правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-20 КУпАП. За результатами службового розслідування видано наказ начальника [INFO] (військової частини [NUMBER] ) «Про підсумки проведення службового розслідування» від 01.02.2016р. №133-АГ, яким [PERSON] притягнуто до матеріальної відповідальності, а саме: на підставі ч.3 п.13 Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», на підставі висновку експертного авто товарознавчого дослідження №0278/15 від 16 січня 2016 року, з солдата за призовом [PERSON] за шкоду заподіяну державі стягнути\~ кошти у розмірі\~ у розмірі 310328,45 грн. не більше 20% від грошового забезпечення. Наказом начальника [INFO] (військової частини [NUMBER] ) №352-ос від 28.09.2016р. [PERSON] було звільнено з військової служби в запас за ст.26 ч.8 пунктом 1 підпунктом «е» (через службову невідповідність, у разі невиконання службових обов`язків) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу, з 28.09.2016р. З матеріалів справи вбачається, що позивач, як на підставу вищезазначених позовних вимог, посилається на норми ч.1 ст.22 та ч.1 ст.1166 ЦК України. Так, ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Вказані норми ЦК України передбачають цивільно-правову відповідальність особи щодо відшкодування в повному обсязі завданої її діями чи бездіяльності майнової шкоди. Вказані ж обставини справи свідчать про те, що між сторонами склались не цивільно-правові правовідносини, а правовідносини, пов`язані з перебуванням відповідача на військовій службі. Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних силах України»\~ військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами\~ та\~ організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначаються Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995р. (далі - Положення). Преамбулою якого передбачено, що відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді, а особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Згідно п.2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово - навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Пунктом 13 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі, зокрема заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані. Порядок визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування врегульований розділом ІV Положення, згідно якого, У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Згідно п. 23 Положення командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. У даному випадку службове розслідування було проведено, 21.01.2016р. затверджено висновок службового розслідування та наказом начальника [INFO] (військової частини [NUMBER] ) «Про підсумки проведення службового розслідування» від 01.02.2016р. №133-АГ [PERSON] притягнуто до матеріальної відповідальності. [PERSON] був ознайомлений з результатами службового розслідування,\~ заперечень та клопотань не подавав, наказ від 01.02.2016р. не оскаржено, не скасовано, а отже він є чинним і підлягає виконанню. Так, в період проходження військової служби\~ з відповідача проводилось утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди\~ щомісячно у розмірі 20 відсотків. Пунктом 30 Положення передбачені дії керівництва у випадку, якщо військовослужбовець вибув на нове місце служби до повного відшкодування заподіяної ним шкоди. Пунктом 31 Положення передбачені дії керівництва у випадку, якщо військовослужбовець звільнений у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди. У даному випадку, [PERSON] ще до звільнення був притягнутий до матеріальної відповідальності наказом №133-АГ від 01.02.2016р. та на момент звільнення, сума матеріальної шкоди у повному обсязі не була відшкодована (матеріальна шкода за наказом 310 328,45 грн. утримано в період військової служби =\~ позовні вимоги 301 344,68 грн.). Ці випадки врегульовані пунктом 32 Положення, згідно якого на притягнутих до матеріальної відповідальності звільнених з військової служби військовослужбовців і військовозобов`язаних після закінчення зборів, які не відшкодували заподіяної ними державі шкоди в 10-денний термін після дня вибуття їх з військової частини до суду за місцем їх постійного проживання (роботи) надсилаються виконавчі написи органів, що виконують нотаріальні дії. Для отримання виконавчого напису командир (начальник) військової частини подає органам, що виконують нотаріальні дії, довідки про суму заборгованості, яка підлягає стягненню. За змістом ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» документи, що підтверджують заборгованість притягнутих до матеріальної відповідальності звільнених із військової служби військовослужбовців і військовозобов`язаних після закінчення зборів, які не відшкодували заподіяної ними державі шкоди є документами за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для одержання виконавчого напису подається довідка командира військової частини про суму заборгованості, що підлягає стягненню. Також слід зазначити, що з наданих сторонами доказів та пояснень вбачається, що спору між сторонами щодо суми заборгованості спричиненої матеріальної шкоди не виникало, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності не було оскаржено. Доказів, які б свідчили про відмову нотаріуса у вчиненні виконавчого напису щодо стягнення з відповідача зазначеної матеріальної шкоди, матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом, невірно обрав спосіб захисту своїх прав та в даному випадку питання про відшкодування матеріальної шкоди притягнутих до матеріальної відповідальності звільнених із військової служби військовослужбовців вирішується в безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підставі викладеного,\~ Закону України «Про правовий режим майна в Збройних силах України», Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995р., Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~ та\~

Outcome: dismissed