Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач 18.11.2013 року звернулася до суду та просить зобов'язати відповідача [PERSON] зацементувати вириті траншеї під спільні внутрішні стіни будинку [ADDRESS], відновити пошкоджений фундамент під веранду та за боронити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо пошкодження належного їй майна. Свої вимоги мотивує тим, що вони є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS], [PERSON] належить 36/100 ідеальних частин, [PERSON] - 17/100. У жовтні 2013 року, відповідач, не погоджуючи своїх дій з іншими співвласниками та відповідними державними органами, найняв робітників, які розбили частину належного позивачу фундаменту під веранду та підрили фундамент всередині будинку під спільними стінами. Вказані дії можуть призвести до руйнування житла взагалі. Позивач зверталася до міліції, міського голови та інспекції ДАБК, однак результатів це не дало. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] 11.12.2013 року подав зустрічну позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні первісного позову та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною йому частиною будинку шляхом демонтування (знесення) фундаменту під веранду, шириною 2,75м, довжиною 3,0м, висотою 0,55 м. Зустрічні вимоги мотивує тим, що він демонтував частину фундаменту відповідача, щоб отримати доступ до своєї стіни зовні, однак, враховуючи реакцію відповідача, вирішив ніяких дій не вчиняти та викопану землю зарив назад, відновивши до попереднього стану. Також фундамент [PERSON], що прилягає до його стіни, позбавляє його можливості фізичного доступу до вказаної стіни, неможливо провести ремонт та поточне обслуговування. Крім того, вказаний фундамент побудований з порушенням правил містобудування та зі значними відхиленнями в сторону збільшення, ніж у дозволі виконкому на його будівництво. Позивач за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] позов не визнав. Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сестрою сторін та ще одним співвласником житлового будинку, пояснила, що бачила, як робітники [PERSON] руйнують фундамент [PERSON] Вказує, що вказані дії з нею, як із співвласником будинку, не були погоджені. Також в якості спеціаліста допитаний в судовому засіданні [PERSON], який представляє інтереси КП «Новоград-Волинське МБТІ» та надав для огляду в судовому засіданні матеріали інвентарної справи спірного будинку. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи будинку [ADDRESS], висновок судової будівельно-технічної експертизи, суд прийшов до наступного. Сторони є співвласниками житлового будинку по провулку [ADDRESS]: [PERSON] - 36/100 ідеальних частин, [PERSON] - 17/100, що сторони не заперечували в судовому засіданні та надали копії посвідчувальних документів: договори купівлі-продажу, дарування, свідоцтва про право на спадщину (а.с. 5-17). 04.10.2013 року [PERSON] без погодження з співвласниками у спільному будинку демонтував близько 0,50м фундаменту, що належить [PERSON], та викопав землю під фундаментом спільної стіни. Вириту землю на момент розгляду справи [PERSON] закопав назад, повернувши до попереднього стану. Вказані факти визнали сторони в судовому засіданні, що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України є підставою звільнення від доказування, та підтверджуються письмовими доказами: текстом зустрічної позовної заяви [PERSON], яку він підписав (а.с. 36а), висновком експерта (а.с. 141), фото-матеріалами, долученими до позовної заяви (а.с. 25). Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки [PERSON], демонтуючи фундамент, усвідомлював, що руйнує власність [PERSON], суд трактує вказані дії як протиправні і тому обґрунтованими є вимоги [PERSON] про відновлення пошкодженого фундаменту, яка звернулася з метою захисту свого цивільного права у спосіб відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4 ч.2 ст.16 ЦК України). Однак, не підлягає задоволенню її вимога про цементування виритих траншей під спільні внутрішні стіни, оскільки [PERSON] не доведено, що вказані траншеї були зацементовані до конфлікту, а виритий ґрунт засипаний в траншеї назад, як заявляв відповідач-позивач [PERSON], та що не заперечувала позивач-відповідач. Також не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про заборону вчиняти в подальшому будь-які дії щодо пошкодження належного їй майна, оскільки згідно положень ЦПК України (зокрема ст. 3) особа має право на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки [PERSON] засипав вириту землю, тому суд приходить до переконання, що [PERSON] не доведено, що вона має обґрунтовані підстави передбачати можливість порушення свого права співвласником (ст. 386 ЦК України). Відтак, в судовому засіданні встановлено, що первісний позов підлягає частковому задоволенню. Щодо зустрічного позову, то згідно висновку експерта № 314/14-25 від 29.08.2014 року встановлено, що існуюча прибудова по провулку [ADDRESS] розмірами 2,99м на 9,89м відповідає прибудові розмірами 2,8м на 9,5м (з відхиленням розмірів у більшу сторону), на будівництво якої надано дозвіл № 543 виконкомом Новоград-Волинської міської ради від 24.01.2001 року, та відсутня дозвільна, проектна документація на будівництво прибудови на місцерозташуванні досліджуваного фундаменту (а.с. 140-145). Позивач за зустрічним позовом в порядку ст.391 ЦК України просить усунути перешкоди у користуванні стіною належної йому частини спільного будинку шляхом демонтування фундаменту під веранду, шириною 2,75м, довжиною 3,0м, висотою 0,55 м. Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст. 10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не доведено, що фундамент, який побудований впритул до його стіни, є перешкодою для користування його частиною будинку. Заяви, що вказаний фундамент висотою 0,55 м позбавляє його фізичного доступу до стіни по всьому її периметру для ремонту та поточного обслуговування, суд вважає голослівними. Також встановлено, що фундамент [PERSON] лише в одному місці прилягає до стіни [PERSON], однак останній вимагає демонтувати весь фундамент шириною 2,75м, довжиною 3,0м, висотою 0,55 м. Встановлений факт, що зведений фундамент не відповідає вимогам діючих нормативних документів у галузі будівництва, не є доказом того, що він створює перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні його власністю, а позови про знесення будівництва, що суперечить суспільним інтересам чи має істотне порушення будівельних норм і правил можуть бути подані лише відповідним органом державної влади або місцевого самоврядування (ст. 376 ч.7 ЦК України). Відтак, зустрічний позов не підлягає задоволенню за недоведеністю. Крім того, уваги заслуговує той факт, що [PERSON] набув права власності на частину будинку по провулку [ADDRESS] за цивільно-правовими угодами від 1999 року та 2008 року (а.с. 39-40), тобто фундамент вже існував (дозвіл на його прибудову виданий 2001 року, а згідно інвентарної справи споруда виявлена 2004 року)(а.с. 20-21). Тому суд вважає обґрунтованим клопотання [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, а пояснення [PERSON], що порушення його прав відбулося 04.10.2013 року під час демонтування частини фундаменту [PERSON], є надуманими та такими, що не підтверджуються письмовими доказами по справі.

Outcome: partial