Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд визнати недійсним з моменту вчинення та скасувати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, поза межами населеного пункту, комплекс будівель і споруд, будинок №7, укладений між [PERSON] та [PERSON] 15.01.2014 року, засвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №32. Позивач покликається на те, що даний правочин є недійсним, оскільки відповідачем не було виконано його умов в частині проведення оплати за придбане майно в сумі 106450,00 гривень. Дані кошти за домовленістю сторін та згідно договору купівлі-продажу повинні були бути сплачені покупцем до підписання договору. Їх позивачем, як продавцем телятника від відповідача-покупця не отримано ні до підписання договору купівлі-продажу ні після цього. Гроші за телятник отримала від [PERSON] дружина позивача [PERSON], яка на думку позивача жодного відношення до вчиненого правочину не мала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позову не визнали. [PERSON] пояснив суду, що незадовго до укладення договору купівлі-продажу спірного телятника зустрів [PERSON] та його дружину [PERSON] в приміщенні кредитної спілки Копілочка, де дізнався, що у [PERSON] перед спілкою існує заборгованість. Також йому стало відомо, що [PERSON] планує продати належну йому та його дружині нежитлову будівлю (телятник), з метою погашення вищевказаного боргу. [PERSON] зацікавила можливість придбати дане майно в [PERSON], тому в подальшому в процесі декількох зустрічей [PERSON], його дружини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ними було досягнуто домовленості про ціну реалізації телятника та умови її сплати, зокрема, що частину грошей [PERSON] передасть їм готівкою, а іншу частину внесе в касу кредитної спілки Копілочка в рахунок погашення боргу [PERSON] Дану домовленість [PERSON] виконав в повному обсязі. Заборгованості він перед [PERSON] не має, тому підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного телятника, на його думку немає жодних. Третя особа приватний нотаріус Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надіслала заяву в якій просить суд справу слухати у її відсутності та відмовити у задоволенні даного позову, оскільки нею, як нотаріусом були виконані всі дії для посвідчення договору купівлі-продажу у відповідності до законодавства України та нотаріального процесу, перевірені всі документи, встановлено дійсні наміри сторін, також сторони були попереджені про наслідки недійсності правочину. При передачі грошових коштів покупцем продавцеві нотаріус присутня не була, так як вона не зобов'язана цього робити, але факт повного розрахунку за проданий телятник і відсутність до покупця будь-яких претензій фінансового характеру підтверджується особистим підписом продавця. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просить суд задоволити позов [PERSON], визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника) укладений між [PERSON] та [PERSON] 15.01.2014 року, засвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON], оскільки грошей за продаж телятника ні вона ні [PERSON] від [PERSON] не отримували. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: Згідно ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій строні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, поза межами населеного пункту, комплекс будівель і споруд, будинок №7, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 15.01.2014 року, засвідченого приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №32 продаж за домовленістю сторін вчинено за 106450,00 гривень, які продавець отримав від покупця повністю ще до підписання цього договору. Твердження позивача щодо не проведення з ним розрахунку за проданий телятник спростовуються показами в судовому засіданні свідка [PERSON], який пояснив суду, що працює головним бухгалтером кредитної спілки Копілочка і йому відомо, що [PERSON] після укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу телятника погасив його борг, що існував перед кредитною спілкою в сумі 66560,00 гривень. Також свідок привозив 15.01.2014 року ввечері до дому [PERSON] грошові кошти для розрахунку за придбаний телятник з [PERSON] та [PERSON], та був присутній при безпосередній передачі даних коштів [PERSON] [PERSON] Також твердження позивача спростовуються показами в судовому засіданні свідка [PERSON], яка пояснила суду, що являється дружиною відповідача і він в 2014 році після Різдва Христового сказав їй, що має бажання придбати ферму, яку [PERSON] продає. Після декількох зустрічей [PERSON] та [PERSON] при яких були присутні також вона і [PERSON], [PERSON] погодився продати телятник за 21000,00 доларів США, це було 14.01.2014 року. Наступного дня сторони уклали договір купівлі-продажу. Ввечері того ж дня свідок, її чоловік [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON] поїхали додому до сім'ї Борейко. Пізніше туди також приїхав [PERSON], який являється двоюрідним братом її чоловіка та привіз гроші, яких їм не вистачало для повного розрахунку із [PERSON] та [PERSON] Після цього складався акт передачі грошей, гроші перераховувались [PERSON], яка разом із [PERSON] написали розписки про відсутність будь-яких претензій до [PERSON] фінансового характеру та забравши грошові кошти покинули будинок. Того вечора вони отримали від [PERSON] 8200,00 доларів США, 2600,00 євро та 3900,00 гривень. Решту грошей [PERSON] вніс в касу кредитної спілки Копілочка, в рахунок погашення боргу [PERSON], згідно домовленості між ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що працює державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області і надала суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна. Іншою інформацією відносно даного спору вона не володіє. Пояснення третьої особи [PERSON]Б про те, що грошей за продаж телятника вона від [PERSON] не отримувала суд до уваги не приймає, оскільки вони також спростовуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та актом передачі грошових коштів [PERSON] за придбаний телятник 15.01.2014 року в [PERSON] в присутності його дружини [PERSON], на якому є особистий підпис [PERSON] та рішенням Заліщицького районного суду по справі № 597/805/14-ц від 03.12.2014 року. Позивач [PERSON] поставивши свій особистий підпис на договорі купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області підтвердив факт повного з ним розрахунку з боку відповідача та відсутність до нього претензій фінансового характеру (п.5 договору купівлі-продажу від 15.01.2014 року). Борг позивача перед кредитною спілкою «Копілочка» погашений в повному обсязі, хоча як пояснив [PERSON] він коштів на його погашення не вносив, що свідчить про частковий розрахунок [PERSON] за придбаний в позивача телятник саме таким способом. Крім цього [PERSON] був присутній 15.01.2014 року при отриманні [PERSON] від [PERSON] грошей за продаж телятника і не заперечував проти цього. Все це знайшло своє повне ствердження в судовому засіданні, частково виходячи із пояснень самого позивача. Згідно ст.215 ч.1 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Вказані норми Закону не були порушені при укладенні спірного правочину, тому зважаючи на це та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що договір купівлі продажу спірної нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, поза межами населеного пункту, комплекс будівель і споруд, будинок №7, укладений між [PERSON] та [PERSON] 15.01.2014 року, засвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №32 є правомірним правочином, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і підстав для визнання його недійсним в суду немає. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд приходить до переконання, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: dismissed