Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору № 861М 06 від 26.12.2006 року [PERSON] отримала кредит в сумі 40000 грн. 00 коп. на термін до 26.12.2011 року. Проте відповідач належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 24.11.2015 року у сумі 85514 грн. 83 коп., яка складається з: - 12900, 91 грн. заборгованість за кредитом - 43336,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом - 29277,35 грн. заборгованість по пені Від цієї суми віднімається сума в розмірі 60389,10 грн., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року, різниця становить 25125, 73 грн. В забезпечення виконання зобовязання за Договором 861М-06 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом в розмірі 25125 грн. 73 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] що діє на підставі довіреності не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час, дату і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та [PERSON] було кредитного договору № 861М 06 від 26.12.2006 року [PERSON] отримала кредит в сумі 40000 грн. 00 коп. на термін до 26.12.2011 року. Проте відповідач належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 24.11.2015 року у сумі 85514 грн. 83 коп., яка складається з: - 12900, 91 грн. заборгованість за кредитом - 43336,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом - 29277,35 грн. заборгованість по пені Від цієї суми віднімається сума в розмірі 60389,10 грн., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року, різниця становить 25125, 73 грн. В забезпечення виконання зобовязання за Договором 861М-06 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до положень ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1218 грн. 00 коп., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved