Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.11.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.05.2011 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб і від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.02.2015 р. стягнено з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Їхній син проживає з позивачкою і знаходиться на повному її утриманні, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Зазначає, що з моменту розлучення проживають окремо, не бачаться та не спілкуються, зв`язок із сином відповідач не підтримує, участі у вихованні дитини не приймає, Життям, здоровям та розвитком сина відповідач не цікавиться, не відвідує дитину та фактично ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню сина 10.03.2017 р. відповідач склав нотаріально посвідчену заяву про відмову від батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене просить позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судовому засідання позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеними у позовній заяві та доповнили, що відповідач не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини, ухиляється від їх виконання, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином жодної допомоги на утримання сина не надає, а відтак вважає наявні правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив, підтвердив, що 10.03.2017 р. склав нотаріально посвідчену заяву про відмову від батьківських прав відносно сина [PERSON] . Представник третьої особи - Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. 06.08.2020 року подали заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, зазначили, що при винесенні рішення суд врахував висновок органу опіки та піклування від 28.02.2020 р.. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі і від спільно подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. /а.с. 8/ Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23.02.2015 р. суд вирішив стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 15.01.2015 року./а.с. 10/. 10.03.2017 р. відповідач написав заяву про відмову від батьківських прав щодо свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/ Судом також встановлено, що дитина [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] /а.с. 14/. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків позивачка звернулась до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування, яка 28.02.2020 року надала висновок № 485/15 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] /а.с. 39/. Також встановлено, що 18.05.2016 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11/, який був розірваний 30.10.2018 р. та залишено дружині прізвище [PERSON] /а.с. 12/. Встановлено, що 03.11.2018 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] та присвоєно дружині прізвище « [PERSON] » /а.с. 13/ Таким чином, судом встановлено, що на даний час дитина проживає зі своєю матір`ю, відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини [PERSON] є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини і приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 768,40 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved