Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач 11 червня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що 25 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1763-0161016/ФКВ-08, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 22 967,00 дол. США з розрахунку 8,50% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 25.09.2015 року. Мета кредитування - придбання автомобіля. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами договору, чим не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 06.02.2014 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 130 025,85 грн., з яких: тіло кредиту - 126 169,01 грн., заборгованість за відсотками - 3 135,58 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 130 025,85 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі поданих доказів у відсутність представника позивача належним чином повідомленого про день і час проведення судового засідання. Від представника відповідача, яка діє на підставі довіреності надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву не визнала в повному обсязі та заперечувала проти її задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріалами справи встановлено, що 25 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1763-0161016/ФКВ-08, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 22 967,00 дол. США з розрахунку 8,50% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 25.09.2015 року (а.с.5-11). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом, встановленим ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 30 червня 2010 року між Публічним акціонерним банком «Дельта Банк» та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку (а.с.22-26). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, в матеріалах справи мається довідка-розрахунок заборгованості, згідно якої нарахована заборгованість за кредитним договором № 1763-0161016/ФКВ-08 від 02.12.2010 року у розмірі 130 025,85 грн., а згідно позовних вимог вказано інший кредитний договір від 25 вересня 2008 року, копія якого мається в матеріалах справи (а.с.18). Натомість, довідка на видачу готівки № 3000/22 надана за кредитним договором від 25 вересня 2008 року (а.с.17). Крім того, досудова вимога, яка мається в матеріалах справи була направлена боржнику за кредитним договором від 02.12.2010 року (а.с.19-21). Суд, неодноразово роз'яснював представнику Банку про необхідність усунути вказані протиріччя, однак Банк своїм правом не скористався. Тому суд, приходить до висновку, що Банком не представлено доказів завдання йому з боку [PERSON] збитків за кредитним договором від 25 вересня 2008 року, та вважає, за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог за їх недоведеності. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і тому, аналізуючи здобуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не законними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed