Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 жовтня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2000 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. Через різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та згоди щодо ведення спільного подружнього життя, між ними постійно виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені і вже майже рік вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Тому просила розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з нею, відновити її дошлюбне прізвище Воронова та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, просила не призначати строк для примирення, так як повністю втратила почуття любові та поваги до чоловіка, близько року, як вони проживають окремо через неправильну поведінку відповідача у сім'ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, також пояснив, що втратив почуття любові та поваги до дружини, шлюб розпався остаточно, просив не призначати строку для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки і впродовж майже одного року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Сторони просили суд не призначати їм строку для примирення, так як втратили один до одного почуття, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в дохід держави в сумі 487,20 гривень (а.с.1), тому суд стягує з відповідача на користь позивача ці судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved