Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 лютого 2019 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 26.11.2007 року, працюючи гірничим робітником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, з 06.01.2014 року гірничим монтажником 4 розряду з повним робочим днем в шахті, з 17.10.2017 року слюсарем ремонтником. Був звільнений 08.11.2018 року за ст. 36 КЗпП України за власним бажанням. 13 грудня 2017 року його було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків, внаслідок травми він отримав опік поліям 2А-2Б ст. правої ноги, S=12% поверхні тіла. За даним фактом 20.01.2018 року був складений акт по формі Н-5 про розслідування нещасного випадку, відповідно до якого нещасний випадок був взятий на облік, як пов'язаний з виробництвом, також був складений акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. 15.06.2017 року він був вперше оглянутий на МСЕК, йому була встановлена 3 група інвалідності за трудовим каліцтвом та 30% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом, дата переогляду 15.06.2018 року. При повторному огляді на МСЕК 21.06.2018 року йому була продовжена третя група інвалідності та підтверджено 30% втрати працездатності строком до 21.06.2020 року. В звязку з травмою на виробництві йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що після отриманої травми він відчуває непереборний фізичний біль. Він отримав такий больовий шок, який не дає йому спокійно жити до теперішнього часу. Після отриманої травми він був госпіталізований до опікового відділення міської лікарні № 3 міста Краматорська, йому були проведені чисельні операції, після яких він відчував нестерпний біль. Після травмування він більше не в змозі працювати за професією, внаслідок чого значно втратив в доході. Після каліцтва і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного в трудовому відношення громадянина. З огляду на ці обставини позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду з підстав, передбачених законодавством, оскільки він не забезпечив безпечних і нешкідливих умов праці. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 60\~000 грн. 14 лютого 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 15 лютого 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 12 березня 2019 року. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, згідно якому позовні вимоги визнав частково з розрахунку 500 грн. за один відсоток втрати професійної працездатності. Зясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] «ШУ «Покровське» з 26.11.2007 року, працюючи гірничим робітником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, з 06.01.2014 року гірничим монтажником 4 розряду з повним робочим днем в шахті, з 17.10.2017 року слюсарем ремонтником. Був звільнений 08.11.2018 року за ст. 36 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 26-30). 13 грудня 2017 року його було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків, внаслідок травми він отримав опік поліям 2А-2Б ст. правої ноги, S=12% поверхні тіла. За даним фактом 20.01.2018 року був складений акт по формі Н-5 про розслідування нещасного випадку, відповідно до якого нещасний випадок був взятий на облік, як пов'язаний з виробництвом, також був складений акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с. 14-25). 15.06.2017 року він був вперше оглянутий на МСЕК, йому була встановлена 3 група інвалідності за трудовим каліцтвом та 30% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом, дата переогляду 15.06.2018 року (а.с. 13). При повторному огляді на МСЕК 21.06.2018 року йому була продовжена третя група інвалідності та підтверджено 30% втрати працездатності строком до 21.06.2020 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача. Висновком МСЕК від 15.06.2017 року йому вперше була встановлена 3 група інвалідності за трудовим каліцтвом та 30% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом, при повторному огляді на МСЕК 21.06.2018 року йому була продовжена третя група інвалідності та підтверджено 30% втрати працездатності строком до 21.06.2020 року (а.с. 12-13). В звязку цим 14 лютого 2019 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обовязку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 30% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. В звязку з травмою на виробництві йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що після отриманої травми він відчуває непереборний фізичний біль. Він отримав такий больовий шок, який не дає йому спокійно жити до теперішнього часу. Після отриманої травми він був госпіталізований до опікового відділення міської лікарні № 3 міста Краматорська, йому були проведені чисельні операції, після яких він відчував нестерпний біль. Після травмування він більше не в змозі працювати за професією, внаслідок чого значно втратив в доході. Після каліцтва і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного в трудовому відношення громадянина. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з травмою на виробництві згідно висновку МСЕК втрачена на 30 %, він визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial