Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , 05.02.2020, звернувся із позовною заявою до Миколаївського районного суду Львівської області, в якій просить стягнути з відповідача ПП «Гарант Енерго М» заробітну плату у розмірі 45 768,20 грн. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з 06.11.2018 по 18.11.2019 він працював у ПП «Гарант Енерго М» на посаді слюсар - ремонтник котельного цеху 6 розряду ТЕЦ , що підтверджується копією трудової книжки. 18.11.2019 його було звільнено за ч. 1 ст. 36 КЗпПУ згідно наказу №39/Кзв. Проте відповідачем - роботодавцем ПП «Гарнт Енерго М» не було виплачено усіх сум, які належать працівникові при звільненні, зокрема частину заробітної плати у розмірі 45 768,20 грн. Вважаючи, що при звільнені відповідачем порушено вимоги трудового законодавства щодо порядку виплати всіх належних виплат, які проводяться при звільненні позивач звернувся до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 06.02.2020 справу за підсудністю передано до Жидачівського районного суду Львівської області. /а.с.15/. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Равлінка Р.Г. для цього судового провадження./а.с.22/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 16.09.2020 справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 02.12.2020 /а.с.23-24/. 02.12.2020 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному /а.с.30/. 21.12.2020 справу розглядом відкладено на 02.04.2021 у зв`язку з неявкою відповідача./а.с.37/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.04.2021 справу розглядом відкладено на 18.06.2021 у зв`язку з неявкою сторін /а.с.41/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.06.2021 справу розглядом відкладено на 05.08.2021 у зв`язку з неявкою сторін /а.с.50/. 05.08.2021 справу було знято з розгляду у зв`язку із тим, що суддя Равлінко Р.Г. перебував в судовому засіданні в іншій цивільній справі. /а.с.60/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.09.2021 справу розглядом відкладено на 12.11.2021 у зв`язку з неявкою сторін /а.с.67/. Розгляд справи по суті відбувся 12.11.2021. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. В позовній заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ПП «Гранат Енерго М» будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо розглядати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно запису в трудовій книжці [PERSON] останній з 06.11.2018 по 18.11.2019 перебував на посаді слюсара-ремонтника устаткування котельного цеху, шостого розряду в ПП «Гаран Енерго М» /а.с.5-6/ Наказом начальника відділу кадрів Новороздільської ТЕЦ №39/Кзв від 18.11.2019 [PERSON] 18.11.2019 звільнено з займаної посади за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України /а.с.6/. Як вбачається з довідки про доходи, виданої [PERSON] , останній працюючи на ПП «Гарант Енерго М» в період з листопада 2018 року по листопад 2019 року отримав дохід (було нараховано) на загальну суму 146 722,51 грн. /а.с.7/ Крім того, з виписки про надходження по банківській картці (рахунку) [PERSON] за період з 09.11.2018 по 13.09.2019 вбачається, що останній за вказаний період відповідачем було перераховано грошові кошти (зарплату) в загальному розмірі 74 343,43 грн. /а.с.8/. Відтак, сума невиплаченої заробітної плати [PERSON] становить 45 768,20 грн. (118 111,63 - 74 343,43). З Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнобов`язкового державного соціального страхування. Індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] вбачається, що з вересня 2019 відсутня сплата страхових внесків. /а.с.9-12/ Норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі статтею 43 Конституції України, право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Відповідно до положень ст.2 КЗпП України, державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звiльнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, передбаченi ст. 116 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ст.116 КЗпП України). Статтею 116 КЗпП України встановлено строки розрахунку при звільнені, зокрема при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Повний розрахунок означає виплату працівникові: - заробітної плати, що йому належить (ураховуючи день звільнення, оскільки він є останнім робочим днем); - грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки, якщо працівник має на неї право; Виплата всіх сум від підприємства, установи, організації, що належать працівникові під час звільнення, провадиться в день його звільнення. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, станом на дату звільнення 18.11.2019 ПП «Грант Енерго М» зобов`язане було в силу вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України виплатити заробітну плату [PERSON] в сумі 45 768,20 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved