Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач 28.12.2017 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким\~ стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 20.01.2009 року в сумі 20583,82 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 20.01.2009року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву б/н від 20.01.2009. [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами\~ банку складає між нею та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ ПриватБанк кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобовязань по кредитному договору. Станом на 06.11.2017 року заборгованість становила 20583,82 грн. з яких: поточна заборгованість по кредиту 1209,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8763,33 грн., заборгованість за пенею 9154,76грн, по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 956,37 грн. (процентна складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі предстравника. Позовні вимоги підтримують повністю. Від предстравника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Просять застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу та відмовити в задоволенні позовну в цій частині. Не заперечують щодо задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі- 1209,36грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі -1103,54грн., що разом становить -2312,90грн. В решті позовних вимог просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. 20.01.2009 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримала кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] висловила свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та памяткою клієнта складає між нею та банком договір про надання банківських послуг\~ (а.с. 13). Відповідач неналежним чином виконувала свої обовязки по кредитному договору № б/н від 20.01.2009 року і станом на 06.11.2017 року заборгованість становила 20583,82 грн. з яких: поточна заборгованість по кредиту 1209,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8763,33 грн., заборгованість за пенею 9154,76грн, по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 956,37 грн. (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 15, 21). У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування (а.с. 21). Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по пені в розмірі 9154,76 грн. необхідно відмовити. В іншій частині позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У вказаному випадку [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді, тому йдеться про договір приєднання (ст. 634 ЦК України). Статтями 525-526, 530, ч.1 ст. 610, 612 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як встановлено судом, позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а останній неналежним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. Тому обгрунтованими вважає суд позовні вимоги про стягнення тіла кредиту у розмірі 1209,36 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 8763,33 грн. Заперечення представника відповідача про незаконне підвищення відсоткової ставки по кредиту, не ознайомлення його з умовами кредиту суд вважає голослівними, оскільки [PERSON] приєдналася до запропонованого договору на таких умовах, не оспорювала у судовому порядку факт укладення кредитного договору чи підняття відсоткової ставки банком в односторонньому порядку. Наслідки спливу позовної давності (ст. 267 ЦК України) по стягненню пені суд не застосовує, оскільки вважає вказані вимоги подвійною відповідальністю. Спливу позовної давності по решті вимог банку судом не встановлено. Відповідно до п.п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років. Також суд обгрунтованими вважає вимоги позивача про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил наданння банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина) та 498,63 грн. (відсоткова складова)(1209,36+8763,33/100*5). Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial