Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 10.01.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати за [PERSON] ([INFO] р. н., місце реєстрації: 61003, [ADDRESS], код [NUMBER]) право власності на золоті 10 рублеві монети Миколи II 1899 року випуску у кількості 1500 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 року випуску у кількості 214 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року з дня його смерті ([INFO] р.). В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що [INFO] року помер його батько [PERSON] За життя його батько в січні 2003 року передав йому в якості спадщини золоті 10 рублеві монети Миколи II: 1899 р. в. - у кількосте 1500 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм.; 1900 р. в. - у кількості 211 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. При цьому в період з 2003 р. по 2016 р. він ці вказані золоті монети продав на загальну суму приблизно еквівалентну 350000,00 доларів США. Оскільки батько ще за життя поділив свою спадщину, відповідачам досталася інша частина майна батька, тому вважає, що саме на це майно суд повинен визнати за ним права власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 09.01.2018 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1792 від 26.09.2012 р., виданого на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури від 26.09.2012 р. № 14, вимоги позову підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.01.2018 р., свідоцтва про право на заняття адвокатського діяльністю ЗП 001256, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 27.02.2017 р. № 5, не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав через канцелярію суду 15.01.2018 р. заяву про визнання зустрічного позову та про розгляд справи за його відсутності. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що визнає зустрічний позов [PERSON] про визнання за ним права власності на золоті 10 рублеві монети Миколи II: 1899 року випуску - у кількості 1500 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 року випуску - у кількості 214 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року з моменту його смерті та не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Також зазначив, що визнає той факт, що дійсно, їхній батько [PERSON], який помер [INFO] року, за життя, а саме в січні 2003 року передав у якості спадщини його братові [PERSON] золоті 10 рублеві монети Миколи II: 1899 р. в. - у кількості 1500 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм.; 1900 р. в. - у кількості 214 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. Таким чином, саме його брат [PERSON] успадкував вказані золоті монети після смерті їхнього батька, а тому інші спадкоємці, у тому числі і [PERSON] не мають права на зазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 22.04.2003 р., виданого Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області. [PERSON] народився [INFO] року в м. Херсоні, про що 02.09.1963 р. зроблений запис за № 2582. Його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.08.1980 р. серія [NUMBER]. [PERSON] народився [INFO] року в смт. Білозерка, Білозерського району, Херсонської області. Його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.03.1969 р. серія [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідачі визнали той факт, що [PERSON], який помер [INFO] року, за життя, а саме в січні 2003 року передав у якості спадщини [PERSON] золоті 10 рублеві монети Миколи ІІ: 1899 р. в. - у кількості 1500 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 р. в. - у кількості 214 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Дані обставини суд вважає доведеними. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР, за змістом ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до ч. 1 ст. 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] успадкував вказані золоті монети після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року та набув права власності з дня смерті батька [INFO] року на спадкове майно, а саме на золоті 10 рублеві монети Миколи ІІ: 1899 року випуску - у кількості 1500 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 року випуску - у кількості 214 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 524, 529, 548, 549, 562 Цивільний кодекс Української РСР, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved