Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 лютого 2017 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивач вказала, що 14 червня 2005 року уклала шлюб із [PERSON], який був розірваний 21 липня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, від утримання дитини ухиляється, хоча має можливість дитину матеріально забезпечити. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав та пояснив, що дійсно є батьком малолітньої [PERSON], яка після розлучення проживає з позивачем. Він працює монтером залізничної колії Одеської залізниці, отримує заробітну плату, розмір якої складає біля 6000 грн. на місяць, тому має змогу сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ЖД №030347, виданим 22 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області. В даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Отже, відповідач [PERSON] законодавчо зобовязаний утримувати свою малолітню дитину до її повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює монтером залізничної колії на Одеській залізниці, має постійний заробіток (дохід) у вигляді заробітної плати, розмір якої складає близько 6000 грн. на місяць, у звязку з цим суд вважає необхідним визначити аліменти в частині від доходу (заробітку) відповідача у заявленому позивачем розмірі. Окрім цього, у відповідності з ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved