Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач 14.12.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у сумі 156808 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він 30.09.2013 р. позичив відповідачу 5000 євро, що було еквівалентно на час надання коштів 54100,50 грн., які відповідач зобовязався повернути протягом сімнадцяти місяців, що підтверджується письмовою розпискою відповідача. У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув боргу. Тому просив стягнути з відповідача 156808 грн., що еквівалентно 5000 євро на час подання позову, та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 30.09.2013 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача 5000 євро, які зобовязався повернути протягом сімнадцяти місяців, тобто до кінця лютого 2015 р., що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідача (а.с.40). У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув позивачу борг. Згідно курсу НБУ (а.с.7) станом на час подання позову (1 євро дорівнює 31,3616 грн.) заборгованість відповідача перед позивачем становить 156808 грн. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, з урахуванням правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13, що має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до якої за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 156808 грн. боргу та 1568,08 грн. сплаченого судового збору (а.с.1). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved