Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач 27.11.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором №500283468 від 12.06.2012 року в розмірі 33\~911,03 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500283468 від 12.06.2012 року на суму 49312 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 12.06.2012 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набув грошової вимоги до відповідача в сумі 33\~911,03 грн., з яких: - 14230,21 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 4980,82 грн. заборгованість за процентами та комісією; - 14700 грн. пеня, штраф, неустойка. З моменту отримання права вимоги до позивача, а саме з 10.10.2016 року відповідачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою суду від 05.12.2017 року (суддя Кравчук Т.С.) провадження у справі відкрите. Ухвалою суду від 18.12.2017 року справу повернуто у підготовче провадження. Ухвалою суду від 15.02.2018 року закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 21.03.208 року. На підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №3730/18 від 16.05.2018 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою суду від 21.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я., розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження на 13.07.2018 року. У підготовче засідання учасники справи не зявилися, наступне підготовче засідання призначено на 09.10.2018 року. Ухвалою суду від 09.10.2018 року закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 21.11.2018 року. У судове засідання сторони не зявилися, про час, да та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, також зазначено, що проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Складення повного тексту рішення суду відповідно до вимог ч. 6 ст. 259 ЦПК України може бути відкладено на строк не більше як десять днів, що у даному випадку припадає на вихідний день, тож у звязку з великою завантаженість повний текст рішення суду складено наступним робочим днем після вихідного, а саме 03.12.2018 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] подала до ПАТ «Альфа-Банк» заяву на отримання кредиту по продукту «Нове відділення «Свій кредит». 12.06.2012 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500283468, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49312 грн., процентна ставка за користування яким склала 20% річних, позичальник зобовязалась повернути кредит у строк до 13.06.2014 року. 30.09.2014 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТА [PERSON]» було укладено договір факторингу, за умовами якого фактор зобовязався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору. Пунктом 1.3. Договору факторингу від 30.09.2014 рок встановлено, що право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора у строки та порядку передбаченому п.3.2. цього Договору, що підтверджується підписанням Акту прийому-передачі прав вимоги за формою наведеною у Додатку №2 до цього Договору. У додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2014 року викладені 9 пунктів та відсутній перелік кредитних договорів права за якими перейшли до ТОВ «ДАТА [PERSON]». Проте, доказів на виконання пункту 1.3. договору суду не надано, так як і відсутній у матеріалах справи акт приймання-передачі прав вимоги. 10.10.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТА [PERSON]» та товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2016-1ДМС/ЄАПБ, згідно умов якого фактор зобовязався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору. Згідно п. 2.3. Договору факторингу від 10.10.2016 року право вимоги вважається відступленим Фактору з дня надходження на рахунок Клієнта Ціни Прав Вимоги в повному обсязі. З акту-прийому передачі реєстру боржників від 10.10.2016 року до договору факторингу №2016-1ДМС/ЄАПБ від 10.10.2016 року вбачається, що загальна кількість переданих боржників складає 20\~203. З Витягу з Додатку №1-1 до договору факторингу вбачається, що право грошової вимоги за кредитним договором №500283468 від 12.06.2012 року перейшло до позивача. Таким чином, з матеріалів справи не вбачається переходу прав грошової вимоги за кредитним договором №500283468 від 12.06.2012 року від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ДАТА [PERSON]» та до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», у звязку з відсутністю доказів, що підтверджують фактичне виконання договорів факторингу, що виразилося у оплаті договорів та складення акту приймання-передачі, який відсутній у матеріалах справи стосовно Договору факторингу від 30.09.2014 року. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, перехід права вимог за спірним кредитним договором від ПАТ «Альфі-Банк» до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» через ТОВ «ДАТА [PERSON]» матеріалами справи не підтверджується, а, отже, не встановлено заміну кредитора у зобовязані, що виникло у [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Таким чином, вимоги до [PERSON] як до боржника, що не виконав кредитні зобовязання є обґрунтованими, проте у звязку з тим, що не було встановлено переходу прав кредитодавця від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», суд не має правових підстав для задоволення позову, а саме стягнення з боржника заборгованості саме на користь позивача, що не довів набуття прав вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed