Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 серпня 2019 року звернулася в суд з позовом до свого чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що вона з відповідачем 08 червня 2013 року зареєстрували шлюб, від якого у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось, а тому вона вирішила розірвати шлюб. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги в утриманні дитини, а самостійно позивачу забезпечити нормальне життя дитини важко, оскільки вона не працевлаштована, звернулась із даним позовом, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду скерувала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечила щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву, а також заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належний чином, що підтверджується наявною у справі розпискою про отримання виклику до суду. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. В силу статті 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Частинами 1 та 2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони в даний час перебувають у зареєстрованому 08 червня 2013 року шлюбі, що стверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджено факт народження [INFO] дочки [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON] . Довідкою про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги № 3282 від 16 серпня 2019 року стверджено, що неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також те, що позивач не працевлаштована, а відтак самостійного заробітку немає, натомість відповідач є молодим, здоровим чоловіком, може працювати і надавати допомогу своїй дитині. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Суд погоджується із доводами позивача щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки, який слід визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття., таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved