Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач 12.07.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.05.2018 року помер його рідний брат [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якого увійшло право власності на вказану вище земельну ділянку. [PERSON] своїм майном на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом почергово. Спадкоємці першої черги спадкування після смерті [PERSON] відсутні, оскільки його мати спадщину не прийняла. Позивач являється спадкоємцем другої черги майна померлого, який прийняв спадщину оскільки до дня смерті брата проживав разом з ним, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно був втрачений. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 06.05.2008 року помер брат позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1 СГ № 136181 від 07.05.2008 року. Факт родинних відносин підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-СГ № 338996 від 19.05.1973 року та І-СГ № 413439 від 03.06.2018 року, з яких слідує, що [PERSON] народився 19.04.1973 року а [PERSON] народився 04.05.1975 року, їх батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право власності на земельну ділянку, розташовану на території Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для сільськогосподарського використання, площею 3,3771 га кадастровий № 4623685900:13:000:0039, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 025275 від 29.05.2000 року. Згідно оголошення у пресі № 22 (1679) від 02.06.2018 року слідує, що вказаний державний акт виданий на імя [PERSON], втрачений та його слід вважати недійсним. За життя [PERSON] своїм майном на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом почергово, у відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України. Спадкоємцем першої черги спадкування, після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], однак така своєчасно спадщину після смерті сина не прийняла. Відповідно до ч.2 ст. 1258 УК України оскільки спадкоємець першої черги спадщину не прийняв, спадкоємцем другої черги спадкування після смерті [PERSON] є його рідний брат [PERSON] Статтями 1258-1267 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмова від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід. \~ \~ \~ \~Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. З довідки Поршнянського старостинського округу Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 122 від 29.03.2018 року слідує, що [PERSON] до дня смерті дійсно проживав в [INFO]. На день смерті [PERSON] в житловому будинку разом з ним постійно проживав, та вів спільне господарство його брат [PERSON] \~ \~ \~ \~Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що позивач, являється єдиними спадкоємцями майна свого брата [PERSON], який фактично прийняв спадщину після його смерті, та претендує на спадкове майно, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не заявив про відмову від неї, але не може оформити за собою таке право власності із-за втрати оригіналу правовстановлюючого документа. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved