Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , 21.09.2021 року звернулася до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача Так, вимоги позивача мотивовані тим, що їй на підставі рішення адміністрації ЖЕО 1991 року було надано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За клопотанням ЖЕО рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 08.06.2021 року № 232 дана квартира виключена зі списку службових для подальшої приватизації за позивачем. Позивач вказує, що в кв. [ADDRESS] зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який не проживає в житловому приміщенні понад 20 років без поважних причин, про що складені акти про не проживання від 05.05.2021 року та від 02.09.2021 року. За твердженням позивача, відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має. Зазначає, що перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу вона не чинила. З урахуванням наведеного, вона і звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. 29 жовтня 2021 року Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду на 26 листопада 2021 року о 10.50 годині. 26 листопада 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома . Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2021 року,\~суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.\~ст. 280 - 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно рішенням виконавчого комітету № 949 від 18.07.1991 року «Про затвердження рішення адміністрації ЖЕО про надання службової квартири [ADDRESS] двірнику наглядачу ЖЄУ-2 тов. [PERSON] », затверджено рішення адміністрації ЖЕО про надання вищевказаної службової квартири, яка містить одну кімнату, житловою площею 12.0 кв.м., двірнику ЖЕД-2 [PERSON] , складом сім`ї 2 особи /вона та донька/. Надалі, за рішенням виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради № 232 від 08.06.2021 року, вирішено виключити однокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 12,0 кв.м., з числа службових. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/5291/14-ц від 03.09.2014 року. Позивач вказує, що відповідач не проживає у її квартирі вже більше 20 років, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у квартирі немає. Згідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.05.2012 року та від 02.09.2021 року підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , починаючи з весни 2000 року, фактично не проживає та не з`являється за вищевказаною адресою гр. [PERSON] , [INFO] . Нормативне обґрунтування За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст.\~16,\~391,\~386 Цивільного кодексу України,\~власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. На підставі ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 386 ЦК України,\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України\~передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України,\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Враховуючи вищевикладене, а саме наявність у позивача на підставі рішення виконкому № 949 від 18.07.1991 року квартири [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному будинку вже більше 20 років, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Розподіл судових витрат Згідно ч.1\~ст.\~133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст.. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із\~доведеності та\~обґрунтованості позовних\~вимог,\~суд вважає\~за доцільне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~судовий збір\~за подання\~до суду\~відповідного позову\~у розмірі\~908\~грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved