Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.05.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] у її користь аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою судді від 03.06.2019 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом учасників справи. Розгляд справи по суті відбувся 21.08.2019 року, з участю сторін. Позов обґрунтовано тим, що шлюб між сторонами у справі з 12.02.2019 року розірвано. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на момент подання даного позову проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач стверджує, що відповідач працездатний, фізично здоровий, має достатньо коштів і можливість надавати грошову допомогу, а тому може сплачувати аліменти на дочку у запропонованому розмірі, а саме у твердій грошовій сумі - 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дочкою повноліття. Враховуючи вкрай скрутне матеріальне становище позивача та неможливість одній утримати дочку, вона була змушена звертатись до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилася, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явився, позов визнав частково, зокрема повідомив, що його середній заробіток становить близько 10 000 грн. на місяць, а, відтак, він не запереував проти стягнення на свою малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , аліментів, однак не у вказаному позивачем розмірі, а в меншому розмірі, - по 1 000 грн. щомісячно. Відзиву на позовну заяву відповідачем у запропоновані судом строки та порядку не подано. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони з 14.01.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 12.02.2019 року у цивільній справі № 453/1353/18, провадження № 2/453/70/19, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було розірвано. Рішення суду 15.03.2019 року набрало законної сили. За час перебування у шлюбі, а саме [INFO] , у сторін народилась дочка [PERSON] , яка на даний час є малолітньою. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жупанівською сільською радою Сколівського району Львівської області 19.02.2014 року, стверджується, що батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , є відповідач. Наведені вище обставини визнаються сторонами та, в силу ч. 1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Таким чином, оскільки відповідач є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , то на нього покладений обов`язок утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що малолітня дочка сторін проживає з позивачем за зареєстрованим її місцем проживання та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Жупанівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 07.05.2019 року за вих. № 404. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи, що позивач просить про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у такий спосіб (у твердій грошовій сумі), то суд вважає, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно є можливим. При цьому, виходячи з тверджень відповідача, наданих ним у судовому засіданні, про отримання щомісячно доходу, котрий не є нижчим за 10 000 грн., суд переконаний, що стягнення аліментів у сумі 1 500 грн. є можливим та аж ніяк не буде надмірним тягарем для відповідача. Такий розмір стягнення аліментів суд вважає відповідним встановленим засадам розумності, добросовісності і справедливості, котрий, з-поміж іншого, не суперечитиме інтересам дитини та відповідача, буденеобхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved