Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач 25.11.2019 року, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати їх шлюб та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина [PERSON] , а в подальшому в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2013 року. До цього в період з січня 2008 року по квітень 2013 року проживали спільно як одна сім`я без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні взаємини між ними припинені на початку 2019 року, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними виникали сварки та непорозуміння і як наслідок втрачені почуття взаємоповаги та любові. Вони намагалися врегулювати спір та примиритися, але ці спроби ні до чого не привели. Спір про розподіл майна, яке є їх сумісною власністю відстуній, спору про місце проживання дітей не мають, діти проживають разом з нею. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження вже не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище - [PERSON] . Так як діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, відповідач повинен сплачувати на їх утримання аліменти у визначеній нею частці. Вона наразі працює в АТ «Укрзалізниця», але отримує невеликий дохід (фактично мінімальну заробітку плату), відповідач офіційно з його слів працевлаштований, працює в АТ «Укрзалізниця» у місті Знам`янка, має змогу сплачувати аліменти на дітей, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд вважає, що вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони 16.04.2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Знам`янському району реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №11. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Від спільного життя сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтві про їх народження записаний відповідач. З довідки про склад сім`ї №1390 від 02.10.2019 року, виданої Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] , згідно погосподарського обліку обліковується за адресою: [ADDRESS] . До скалу її сім`ї вхлодять: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинено, примиритися вони не бажають. Доказів про доходи сторін суду не надано. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, а відповідач проти зазначеного не заперечує, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року ). Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Верховний Суд України 16.10.2016 року у справі №6-1798цс16 зробив правовий висновок, відповідно до якого аліменти на двох і більше дітей визначаються судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, а не в будь-який інший спосіб на розсуд суду. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем пред`явленого позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх двох спільних дітей, визначивши розмір аліментів, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку (доходу) батька в межах заявлених позовних вимог - у частці, що становитиме 1/3. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем при подачі даного позову судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. А судовий збір щодо позовної вимоги про стягнення аліментів в сумі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved