Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 січня 2014 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на користь сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно на його утримання, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2014 року. В обгрунтування позову вказувала, що 17 червня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. 17 березня 2009 року шлюб між ними був розірваний, діти залишились проживати з нею. Вона їх утримує на власні кошти та на аліменти від відповідача у розмірі 1/3 від його заробітку. У зв'язку з тим, що сину виповнилось 18 років, відповідач автоматично припинив виплату аліментів на його утримання. З 01 вересня 2011 року по 30 червня 2014 року її син навчається у ВПУ №7 міста Кременчука, тому не має можливості працевлаштуватись і потребує матеріальної допомоги від обох батьків. Відповідач добровільно не надає сину матеріальної допомоги. Тому вона просить стягувати з відповідача аліменти на користь сина примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі на утримання сина примусово на підставі рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.15). Згідно довідки Вищого професійного училища №7 [PERSON] дійсно навчається в училищі на денній формі навчання з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2014 року та не перебуває на повному державному забезпеченні (а.с.3). Згідно пояснення позивача її син [PERSON] отримує стипендію в розмірі 275 гривень щомісячно, яких не достатньо. У зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, яку батько добровільно не надає. Матеріальної допомоги матері на ці потреби не вистачає. Згідно статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності з ч.1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач працює на підприємстві, де отримує достатній розмір заробітної плати, а тому має можливість надавати матеріальне утримання на навчання сина. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів в погодженому сторонами розмірі та з підстав ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок в дохід держави.

Outcome: approved