Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей за минулий час, зазначила, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного проживання із відповідачем має трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року народження. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження. Позивач посилається на те, що вона самостійно утримує дітей, відповідач відмовляється утримувати їхніх спільних дітей, ніякої матеріальної допомоги не надає, з дітьми не спілкується, не приймає участі у їх утриманні та вихованні. Зазначила, що відповідач з моменту розірвання шлюбу перебуває на заробітках за кордоном, періодично приїжджає в Україну. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі однієї третьої всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ними повноліття, а також стягнути на її користь аліменти за минулий час у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, відповідно на кожну дитину, за період з 29 жовтня 2001 року по 29 жовтня 2014 року всього - 32410 гривень 09 копійок згідно із розрахунком. В ході судового розгляду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Позивач зазначила, що відповідач не сплачує аліменти та не допомагає дітям. Пояснила, що одразу після розлучення вона разом із дітьми переїхала в Ямпільський район Вінницької області. Вказала, що після розлучення відповідач пообіцяв, що буде допомагати у вихованні та утриманні дітей. Зазначила, що за чотири роки він купив два рази дітям спортивні костюми та дав 50 євро. Також пояснила, що вона сама виховує та утримує дітей. Вказала, що відповідач працював у Франції та Бельгії по контракту. Після розлучення із відповідачем часто зверталась до нього про надання утримання дітям, однак, він проігнорував і не надавав матеріальної допомоги. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України, про що суду повернуто розписку про вручення 18.11.2014 року відповідачу поштового відправлення рекомендованим листом судової повістки про виклик, про поважність причин своєї неявки будь-яких доказів не подав, судом ухвалено про розгляд справи без участі належно повідомленого відповідача. Суду надійшло заперечення від відповідача, в якому він заявлені позовні вимоги визнав частково. В своєму запереченні відповідач зазначив, що він не працює і не має постійного заробітку, не може влаштуватись на роботу. Зазначив, що може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 400 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В частині стягнення аліментів за минулий час просить відмовити, так як заявлені позовні вимоги заявлені безпідставно. Зазначає, що він надавав допомогу дітям в добровільному порядку, передавав гроші, купував різноманітні подарунки, не ухилявся від утримання дітей. Просив відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона знайома із позивачем та відповідачем, їй відомо про те, що відповідач не надає допомоги позивачу. Також свідок пояснила, що [PERSON] зверталася до [PERSON] за допомогою, однак, він відмовлявся надавати матеріальну допомогу дітям. Із показань малолітнього свідка [PERSON] встановлено, що він є сином позивача та відповідача. Вказав, що минулого року зустрічався із батьком. Пояснив, що при зустрічі батько взагалі не звертав на нього уваги. Вказав, що він колись мріяв про гру «Денді», батько обіцяв купити, але не купив. Вказав, що чув, як мама просила у батька гроші, щоб купити одяг для них. Батько казав, що допоможе, але не допомагав. Зазначив, що нещодавно його сестрі [PERSON] зробили операцію і вона сама зверталась до батька за допомогою, однак батько нічим не допоміг. Сам батько ніколи не звертався до них із пропозицією допомогти або щось купити. Із показань неповнолітнього свідка [PERSON] встановлено, що вона є донькою позивача та відповідача. Вказала, що мати зранку до вечора працювала на роботі, аби їх прогодувати. Неодноразово мати зверталась до батька, і вони самі просили його, аби він допоміг їм коштами, але він зовсім не допомагає їм. Також пояснила, що їй відомо про те, що батько працює в Бельгії, має заробіток. Вказує, що їй потрібно купити окуляри для виправлення зору, одяг, телефон, на які у матері грошей не вистачає. Також вказала, що вона звернулась до батька за допомогою на операцію, але він нічим не допоміг. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю [PERSON], [INFO]. Із свідоцтва про народження, виданого 15.12.2009 року встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю [PERSON], [INFO]. Із копії паспорта, виданого 01.12.2011 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Саджавка Надвірнянського району Івано-Франківської області. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 06.09.2010 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із копії свідоцтва про шлюб, виданого 19.08.2014 року встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Із довідки, виданої виконавчим комітетом Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих..№ 160 від 21.10.2014 року встановлено, що до складу сім'ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON] 1953 року народження, дочка - [PERSON], 1995 року народження, [PERSON], 1998 року народження, [PERSON], 2004 року народження. Із розрахунку мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 29.10.2011 року по 29.10.2014 року встановлено, що загальний розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей становить 32 410 гривень 09 копійок. Судом встановлено і ця обставина не заперечується сторонами, що вони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, діти проживають із позивачем та перебувають на її утриманні. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Дослідивши усі докази, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей до їх повноліття, виходячи із наступного. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки діти проживають із позивачем і перебувають на її утриманні, суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не надано доказів про наявність постійного заробітку відповідача, суд має підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 29 жовтня 2014 року за вхід.№6591, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 29 жовтня 2014 року. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін. Відсутні докази про стан здоров'я відповідача чи наявність інших утриманців, а тому суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дітям. Із врахуванням якнайкращих інтересів кожної дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно, до повноліття дітей. Вказану суму суд вважає достатньою для належного забезпечення дітей, що включає харчування, догляд, необхідність придбання одягу та взуття, канцелярських товарів для дітей цього віку та інших необхідних товарів, оздоровлення дітей, з урахуванням середньостатистичних цін на продукти харчування та інші товари. Суд при розгляді цього спору не виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки застосовує норми матеріального права - ст.181 СК України, яка встановлює підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі та ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний розмір аліментів. Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів за минулий час, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 191 ч.2 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати, у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Із пояснень позивача, показань допитаних свідків, судом встановлено, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів із відповідача, неодноразово зверталась до нього за допомогою про надання коштів на утримання дітей, однак, відповідач не реагував на її звернення, хоча при цьому обіцяв надавати добровільно утримання дітям. Позивач вимушена була самостійно утримувати дітей. Відповідач не заперечує ту обставину, що діти увесь час проживають із позивачем та перебувають на її утриманні. Заперечення відповідача про те, що він не ухилявся від надання утримання дітям та добровільно надавав кошти на утримання дітей за минулий час не підтверджені жодним доказом. Доводи ж позивача про ухилення останнього від сплати аліментів підтверджені показаннями свідків, які не суперечать між собою. Також встановлено, що старша донька сторін - [PERSON], [INFO], досягла повноліття [INFO]. З урахуванням наведеного, суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий час. За правилами ст.191 ч.2 СК України цей період рахується за три роки до дати подання позову. На утримання дітей, які є неповнолітніми підлягають стягненню аліменти за період з 29 жовтня 2011 року по 29 жовтня 2014 року, на утримання доньки [PERSON] - підлягають стягненню аліменти за період з 29 жовтня 2011 року по день її повноліття [INFO]. При визначенні розміру аліментів за минулий час суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін. Відсутні докази про стан здоров'я відповідача чи наявність інших утриманців в цей період, а тому суд вважає, що відповідач міг і повинен був надавати матеріальну допомогу дітям. Із врахуванням якнайкращих інтересів кожної дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів за минулий час - 30 відсотків прожиткового мінімуму, який був встановленим для кожної дитини відповідного віку у вказаний період, а саме - для дітей віком від 6 до 18 років: Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік», а саме - в період з 29.10.2011 року по 30.11.2011 року 1022 грн та з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року - 1042 грн., Законом України «Про державний бюджет України на 2012 рік» - з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року - 1112 грн, з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року - 1134 грн., з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року 1144 грн, з 01.10.2012 року по 30.11.2012 року - 1161 грн., з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року - 1197 грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» - з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року - 1210 грн, з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року - 1286 грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» - з 01.01.2014 року по 29.10.2014 року - 1286 грн. Здійснивши розрахунок 30 відсотків із вказаних мінімальних розмірів прожиткового мінімуму на утримання [PERSON] за період з 29.10.2011 року до її повнолітня [INFO], на утримання [PERSON] та [PERSON] за період з 29.10.2011 року по 29.10.2014 року, судом встановлено, що загальна сума аліментів за минулий час, що підлягають стягненню за правилами ст.191 ч.2 СК України із відповідача на користь позивача на утримання дітей становить 32410 гривень 09 копійок. З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення позову у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір, за ставкою, встановленою ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» - у сумі 243 гривні 60 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд має підстави допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved