Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач 19.12.2013р. звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік та батько відповідачів [PERSON], який при житті являвся власником земельних ділянок площею 0,1730 га та 0,0964 га, розташованих у с.Муроване Пустомитівського району Львівської області. Згідно будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, затвердженого рішенням виконкому Сороки-Львівської сільської ради від 17.06.1994р., [PERSON] на вказаних земельних ділянках розпочав будівництво житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який на момент смерті [PERSON] не був завершений будівництвом та не зданий в експлуатацію. За життя [PERSON] не розпорядився своїм майном, тому спадкування відбувається за законом. Вона являється єдиним спадкоємцем майна померлого за законом, разом з яким постійно проживала на момент його смерті, та не відмовлялась від спадщини. Але оформити право власності на успадковане майно через нотаріальну контору не може із-за втрати оригіналу державного акту на згадані земельні ділянки, а також відсутності правовстановлюючих документів на будинок. З цих підстав просить визнати за нею в порядку спадкування право забудовника житлового будинку та право власності на дві земельні ділянки. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, заявлений позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, подали заяви про визнання позову, прав на спадщину не заявили, справу просять слухати у їх відсутність. З'ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства , суд вважає, що позов слід задовольнити в силу наступного. Встановлено, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS], який помер [INFO] у віці 64 роки за місцем проживання. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 29.09.1973 року уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Рішенням Сороки-Львівської сільської №17 від 25.03.1999р., [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,2694 га, розташована у с.Муроване. 10.02.2000 року [PERSON] виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №063520, згідно якого він являється власником земельної ділянки загальною площею 0,2694 га, яка складається з земельної ділянки площею 0,1730 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та земельної ділянки площею 0,0964 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані у с.Муроване. Згідно Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, [PERSON] на підставі рішення виконкому Сороки-Львівської сільської ради від 17.10.1994р., надано дозвіл на забудову земельної ділянки , виділеної під індивідуальне будівництво житлового будинку у с.Муроване. З технічного паспорту на об»єкт незавершеного будівнитва, складеного 03.03.2014 р. на житловий будинок по [ADDRESS] слідує, що за даною адресою знаходиться незавершений будівництвом У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частина 2 статті 1223 ЦК України визначає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у [ADDRESS] та являлася власником земельної ділянки загальною площею 0,2694 га , на яких розпочав будівництво житлового будинку, який за життя не завершив будувати та не здав у експлуатацію, так як помер [INFO] Тому до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], входять його права як забудовника об»єкту нерухомого майна на [ADDRESS], які не припинились внаслідок смерті спадкодавця. Оскільки [PERSON] не були отримані правовстановлюючі документи на названий вище житловий будинок, то за позивачем слід визнати в порядку спадкування права та обов»язки забудовника вказаного будинку, відносно чого відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не заперечують. Встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON], яка прийняла в порядку спадкування належні померлому земельну ділянку та незавершений будівництвом житловий будинок, тобто набула права власності на дане майно, але не може оформити право власності на успадковане майно із-за відсутності правовстановлюючих документів. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, тому суд, з рахуванням встановлено вважає, що позивач потребує захисту невизнаних її прав власності на успадковане майно.

Outcome: approved