Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач 21.09.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Підставою своїх вимог вважає те, що 29.08.1993 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, який розірваний 29.01.2004 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], яке 29.01.2004 року видане ВРАЦС Монастирищенського районного управління Черкаської області. Від даного шлюбу є спільна дочка - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадського стану Монастирищенської райдержадміністрації Черкаської області 08.06.1998 року, відповідний актовий запис № 75, яка проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Аврамівської сільської ради від 15.09.2015 року № 1586. Дочка навчається в Уманському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. Т.Г.Шевченка,, що підтверджується довідкою № 731 від 16.09.2015 року, відповідно до якої [PERSON] є студенткою 3 курсу денного відділення, спеціальність - дошкільна освіта. Вона не має можливості самостійно утримувати дочку, у зв»язку з тим, що дочка навчається на денному відділенні, їй потрібні кошти на проїзд до місця навчання, для проживання, придбання одягу, продуктів харчування, підручників тощо. Позивач працює в ПАТ «Монфарм» - машиністом, в середньому на місяць отримкє заробітну плату в розмірі 1500 грн., інших доходів не має. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача немає. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.07.2004 року на утримання дитини на її користь стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 10% всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 17 грн. щомісячно, проте дана сума становить 250 грн. щомісячно, що є катастрофічно малою сумою аліментів на утримання дитини. Дитина постійно хворіє, що підтверджується записами в медичній картці на дитину, розміру аліментів та зарплати позивача не вистачає на утримання дитини. Відповідач участі ні у вихованні дитини, ні допомоги на утримання дочки не надає, проте позивачу стало відомо, що його матеріальне становище за останній час значно покращилося, він працює неофіційно. Вважає, що з відповідача має бути стягнуто аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час проведення розляду справи позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду із заявою, в якій просить справу слухати у її відсутність, позов підтримала, просить його задовільнити в повному обсязі. Під час проведення розляду справи відповідач в судові засідання 28.09 та 8.10.2015 року не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі і виходить з наступного: Відповідно до ч.2 ст.182, 192 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. У відповідності до ст. 10 ЦПК України 1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 2. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. 3. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як його відмову від захисту своїх прав в судовому порядку. Разом з тим, суд вважає, що позивач навів достатньо доказів, з посиланням на норми матеріального права, про необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів, які дають суду можливість постановити рішення про задоволення позову. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позову, то вважає, що виконавчий лист, виданий на ім»я позивачи за рішенням суду від 07.072004 року, згідно якого стягувались аліменти, підлягає анулюванню з виготовленням нового виконавчого листа. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved