Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно заявлених позовних вимог, позивачка просить суд визнати за її дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , право власності на 7/48 часток за кожним у квартирі [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , після смерті якої, відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшло 7/12 часток квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] право на спадщину за законом мали її син [PERSON] , а також неповнолітні діти позивачки [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми сина спадкодавиці [PERSON] , який помер раніше спадкодавці [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачка, як законний представник малолітніх [PERSON] та [PERSON] , подала до державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, за наслідками розгляду якої нотаріус виніс постанову від 05.06.2018року, згідно якої [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірну квартиру. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити та розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином? надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.05.2015 виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області.( а.с.- 11) . На день смерті [PERSON] на праві власності належали 7/12 часток квартири [ADDRESS] .( а.с-13-17) . Право на спадщину за законом після смерті [PERSON] мали її син [PERSON] , який на день смерті спадкодавця [PERSON] був живим, а також в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України онуки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] - діти іншого сина спадкодавиці [PERSON] , який помер раніше дня смерті спадкодавця [PERSON] [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину, шляхом подачі відповідних заяв ( [PERSON] звернувся особисто, а в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулась їх мати [PERSON] ). Отже, [PERSON] мав право на 1/2 частину спадщини після смерті матері [PERSON] , тобто на 7/24 часток квартири, а [PERSON] та [PERSON] - по 1/4 частині спадщини після смерті баби [PERSON] , тобто по 7/48 часток за кожним. Інші спадкоємці відсутні; заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались, свідоцтва про право на спадщину не видавались, про що свідчать дані спадкової справи № 98 /2015 . За життя [PERSON] спадщину після смерті матері не оформив та помер [INFO] .( а.с.- 12,63) Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли за законом шляхом подачі відповідних заяв до нотаріуса спадкоємці першої черги, а саме відповідач [PERSON] , як дружина спадкодавця, відповідач [PERSON] , як батько спадкодавця, а також неповнолітня [PERSON] , як донька спадкодавця.( а.с.-52,54) Постановою нотаріуса від 05.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] . ( а.с.- 18). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам. Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд вважає достатніми підстави для визнання за [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 7/48 часток за кожним, квартири [ADDRESS] , що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», п. 8, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved