Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягувати з нього на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення 23 років у звязку із навчанням, мотивуючи тим, що є повнолітнім сином відповідача, продовжує навчання у вузі та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати. Відповідач подав заперечення проти позову, в якому просив зменшити розмір аліментів до 30% прожиткового мінімуму для повнолітньої дитини, мотивуючи тим, що позивач проживає у матеріально забезпеченій родині з матірю та вітчимом, йому також матеріально допомагають дід з бабою, за студентський гуртожиток він не сплачує, є фізично розвинутим, а тому може отримувати самостійний заробіток; доказів того, що він потребує додаткової матеріальної допомоги не надав; натомість відповідач отримує невелику заробітну плату, з якої сплачує податки, аліменти, комунальні платежі, та несе витрати на громадський транспорт; у нього відсутні земельні ділянки, підсобне домашнє господарство, рухоме майно транспортні засоби та грошові заощадження, а тому стягнення з нього щомісячно суми аліментів в розмірі 1/4 частини його доходу є для нього непосильною ношею, що може спричинитися до його перебування за межею бідності. В судовому засіданні позивач вимоги та доводи позовної заяви підтримав, просив її задоволити, з мотивів у ній наведених, пояснив, що навчається у вузі та проживає у м.Житомир в квартирі своєї матері, вітчим з ними зараз не проживає; мати працює та отримує регулярний дохід, однак його не вистачає на двох, оскільки він із-за денного графіку навчання не має можливості працювати, а відтак не може себе самостійно утримати. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, з мотивів, наведених у письмовому запереченні проти позову, пояснив, що регулярно сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] до набуття ним повноліття, і надалі не проти сплачувати аліменти на утримання сина, однак спроможний їх сплачувати у меншому розмірі, ніж просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 091225. Позивач є студентом 2 курсу факультету інженерної механіки Житомирського державного технологічного університету, денної форми навчання, бюджетної основи навчання, термін навчання становить з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою декана факультету інженерної механіки Житомирського державного технологічного університету за № 120 від 07.09.2016 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженням доказів судом встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання денної форми на факультеті інженерної механіки Житомирського державного технологічного університету, на бюджетні основі та не спроможний сам себе утримувати. Доказів того, що відповідач немає змоги допомагати повнолітньому сину, який навчається, так як є непрацездатним і немає доходу, відповідач суду не надав. Навпаки відповідач спроможний надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки має регулярний дохід та щомісяця отримує за місцем праці заробітну плату, загальний розмір нарахування якої за період шести місяців з квітня 2016 року по вересень 2016 року склав 35902,72 грн., з яких були здійснені виплати за виконавчими документами за вказаний період на загальну суму 5994,49 грн., що стверджується довідкою Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту від 07.10.2016 року № 135. У позові позивач просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку його (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У письмовому запереченні проти позову відповідач просить зменшити розмір аліментів до 30% прожиткового мінімуму для повнолітньої дитини. Проте, статтею 200 СК України передбачено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, зокрема у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму законом не встановлено, а тому позов в частині вимоги стягувати аліменти не менше 30% прожиткового мінімуму не підлягає задоволенню. Відтак, з огляду на викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання, але не більше строку навчання. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved