Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач 26.03.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 21213,09 грн., що виникла за кредитним договором №PL-001/080/2007 укладеним 18.10.2007 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.10.2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №PL-001/080/2007, відповідно до умов якого Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 17250,00 грн. строком користування до 18.10.2010 року, під 3,00 % річних. Відповідно до умов договору факторингу № 03062011 від 03.06.2011 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «КУПЕР ПРАЙС», банк передав, а позивач прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на 03.06.2011 року у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 21213,09 грн., з яких: 11 788,50 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 9 424,59 грн. - сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак, на даний час кредитна заборгованість не погашена, а відповідач не здійснює жодних дій для погашення заборгованості. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні 07.09.2015 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 18.10.2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №PL-001/080/2007, відповідно до умов якого Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 17250,00 грн. строком користування до 18.10.2010 року, під 3,00 % річних. (а.с.6-9). Банк взяті на себе зобов'язання виконав та надав відповідачу кредит у сумі 17250,00 грн.. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до умов договору факторингу № 03062011 від 03.06.2011 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «КУПЕР ПРАЙС», банк передав, а позивач прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору (а.с. 15-16). У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на 03.06.2011 року у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 21213,09 грн., з яких: 11 788,50 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 9 424,59 грн. - сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом (а.с.13 - розрахунок заборгованості). Уклавши з банком зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 39 від 26.02.2015 року (а.с. 4). На підставі наведеного та

Outcome: approved