Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач 29.04.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2011 року є спадкоємцем після смерті свого сина [PERSON] [INFO], який помер [INFO], до спадкового майна включено 43 826,96 грн. недоотриманої його сином пенсії за період з 03.06.2010 року по 31.03.2011 року, які не виплачені УПФУ у місті Білій Церкві, на його звернення від 23.02.2015 року відповідачем відмовлено у виплаті вказаної суми з посиланням на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанову КМ України № 440 від 03.09.2014 року «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою». Позивач вважає, що його права порушено відповідачем, а тому просив суд стягнути з відповідача на його користь 43826 грн.96 коп. пенсійних виплат, які належали на день смерті спадкодавцеві [PERSON], але не були одержані ним за життя. Дана справа розглядалася судами неодноразово. Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем та його представником було подано заяву про уточнення позовних вимог /а.с.41/, в якій вони просили суд стягнути з відповідача на користь позивача 42 740 грн.99 коп. пенсійних виплат, які належали на день смерті спадкодавцеві [PERSON], але не були одержані ним за життя, з врахуванням виплачених відповідачем коштів в сумі 1085 грн.97 коп. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2015 року позов було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача нараховану [PERSON], але не одержану ним за життя, пенсію в сумі 42 740 грн.99 коп. , що входить до складу спадщини. Відповідно до ухвали апеляційного суду Київської області від 14.09.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2016 року вказані вище судові рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В суді представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 42 740 грн.99 коп. пенсійних виплат, які належали на день смерті спадкодавцеві [PERSON], але не були одержані ним за життя. Представники відповідача позов не визнали та пояснили, що на виконання судових рішень [PERSON] було проведено перерахунок пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03.06.2010 року, кошти по перерахунку в загальному розмірі 42740 грн.99 коп. було нараховано [PERSON] до виплати, 30.03.2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», дана постанова не була оскаржена. Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою КМ України № 440 від 03.09.2014 року «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, боржниками за якими є державні органи, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, органами Казначейства. Крім того, в січні 2012 року позивачу було виплачено по разовому дорученню недоотриману пенсію у розмірі 1085 грн.97 коп. А тому вимоги позивача УПФУ у місті Білій Церкві вважає необґрунтованими. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який перебував на обліку в управлінні ПФУ у місті Білій Церкві та одержував пенсію по 2-й групі інвалідності від захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, що стверджується копією свідоцтва про його смерть /а.с.5/ та копією розпорядження № 803933 від 01.03.2011 року про перерахунок його пенсії /а.с.28/. В судовому засіданні також встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2011 року у справі № 2-а-15104/2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013 року, було зобов'язано УПФУ у місті Білій Церкві починаючи з 03.06.2010 року провести перерахунок та виплату державної пенсії [PERSON] згідно з ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст.50 зазначеного Закону в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законодавством на відповідний період року. На виконання зазначеної постанови суду розпорядженням № 803933 від 01.03.2011 року УПФУ у місті Білій Церкві було проведено перерахунок пенсії [PERSON], кошти по перерахунку в загальному розмірі 42 740 грн.99 коп. нараховано до виплати. Все наведене стверджується копією даного розпорядження та копією протоколу /а.с.29/, про це зазначено в письмових запереченнях відповідача на позов /а.с.27/, ці обставини не оспорюються позивачем та його представником. А за ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів спадкової справи № 435/2011 після смерті [PERSON], копію якої надано на запит суду /а.с.154-181/, вбачається, що спадщину за законом після смерті свого сина прийняв [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини 14.06.2011 року, мати спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, подавши про це заяву 14.06.2011 року, інші спадкоємці відсутні. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. 30.11.2011 року на ім'я [PERSON], до складу спадщини входить недоотримана пенсія за період з 03.06.2010 року по 31.03.2011 року в сумі 43826 грн.96 коп., що слідує з копії цього свідоцтва у спадковій справі та в матеріалах даної цивільної справи /а.с.6/, яке було зареєстровано в реєстрі за № 2-2500. Відповідно до матеріалів спадкової справи, підставою для видачі цього свідоцтва стала довідка управління ПФУ у місті Білій Церкві за підписом начальника управління від 20.10.2011 року № 14554/09, яку надано на запит нотаріуса, та згідно якої після смерті [PERSON] залишилася недоотримана пенсія за період з 03.06.2010 року по 31.03.2011 року в сумі 43 826 грн.96 коп. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, згідно цієї правової норми, члени сім'ї, зазначені в частині першій вказаної статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Якщо звернення за недоотриманою пенсією померлого пенсіонера надійшло після шести місяців з дня відкриття спадщини, то сума пенсії по місяць смерті включно, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується спадкоємцям. Документом, що підтверджує статус спадкоємця, є свідоцтво про праве на спадщину. Як встановлено судом і вказано вище, свідоцтво про право на спадщину було видано позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом, на спадкове майно у вигляді недоотриманої спадкодавцем пенсії на суму 43 826 грн.96 коп., згідно наданих відповідачем документів, сума пенсії, яку було нараховано [PERSON] в результаті проведеного перерахунку на виконання рішення суду, становить 42 740 грн.99 коп., ці кошти йому за життя не були виплачені. Судом встановлено, що УПФУ у місті Білій Церкві по разовому дорученню в січні 2012 року № 803933/47 було нараховано [PERSON] недоотриману його сином пенсію в сумі 1085 грн.97 коп. та виплачено 25.01.2012 року через відділення зв'язку № 12. На підтвердження цього відповідачем надано копію витягу з Книги реєстрації разових доручень на виплату пенсії, де під № 47 значиться [PERSON], де також значиться № доручення, дата виплати /а.с.30-32/; копію протоколу від 17.01.2012 року про виплату недоотриманої пенсії /а.с.37/. Провести перевірку, чи дійсно ці кошти були виплачені позивачу, на даний час неможливо, оскільки за повідомленням Центру поштового зв'язку № 1 від 20.05.2015 року пенсійні відомості за 2012 рік по квітень місяць включно утилізовані, термін їх зберігання -протягом 3 років /а.с.35/. Будь-які інші документи про проведену виплату також відсутні в УПФУ у місті Білій Церкві. Але представник позивача в судовому засіданні не заперечував того факту, що відповідачем було виплачено позивачу недоотриману пенсію у вказаній вище сумі - 1085 грн.97 коп.. Крім того, яка вказано вище, довідку нотаріусу про розмір належної до виплати спадкодавцю пенсії було надано УПФУ ще до проведення виплати, свідоцтво про право на спадщину також було оформлено 30.11.2011 року, тобто, до того, як позивачу було виплачено частину недоотриманої після смерті сина пенсії. Отже, розмір недоотриманої пенсії становить -42740 грн.99 коп. /43826,96 грн. -загальний розмір пенсії -1085,97 грн. -виплачена сума/. Таким чином, позивачу фактично не виплачено ту суму пенсії, яку було нараховано його сину при проведенні перерахунку відповідачем на виконання судового рішення про зобов'язання УПФУ у місті Білій Церкві провести відповідний перерахунок та виплату пенсії [PERSON], на що вказано вище в рішенні. Оскільки позивач звернувся до відповідача по питанню виплати недоотриманої пенсії після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, то вказана вище сума згідно положень ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» ввійшла до складу спадщини, позивач, як спадкоємець за законом після смерті спадкодавця, має право на отримання вищезазначеної суми пенсії. Заперечуючи проти позову, представники відповідача посилалися на те, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою КМ України № 440 від 03.09.2014 року «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» встановлено чіткий механізм виконання відповідних судових рішень, боржниками за якими є державні органи, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, органами Казначейства. Але ці заперечення судом не приймаються до уваги, оскільки позивач не може скористатися вказаним вище Порядком, який не може бути застосований до виконання судових рішень, на підставі яких нарахована сума пенсійних виплат спадкодавцю, право на одержання якої перейшло в порядку спадкування до спадкоємців. Судом також не приймаються до уваги посилання представників відповідача на правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах, які додані до заперечень відповідача на позов /а.с.128-135/, оскільки ці правові позиції висловлено Верховним Судом України по іншій категорії спорів, а саме: щодо зміни способу і порядку виконання рішень зобов'язального характеру по пенсійних виплатах та щодо накладення штрафу на органи ПФУ державними виконавцями за невиконання судових рішень зобов'язального характеру по пенсійних виплатах. Суд вважає необґрунтованими посилання на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає виплату членам сім'ї недоплаченої пенсіонеру пенсії, оскільки такий порядок врегульовано Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який застосовується до спірних правовідносин. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За ст.15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведених правових норм, також положень ст.ст.317, 321 ЦК України суд вважає, що право власності позивача на грошові кошти в сумі 42 740 грн.99 коп. є порушеним та підлягає судовому захисту в обраний позивачем спосіб. На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції на час звернення до суду позивача/ з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 427 грн. /1% від суми задоволених позовних вимог/. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved