Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 листопада 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син. З грудня 2016 року разом не проживають, дитина знаходиться повністю на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, інших дітей на утриманні не має, офіційно не працює, а тому просить стягнути з нього в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивач не з'явилася, подала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 14 квітня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 04 жовтня 2016 року. У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 30 жовтня 2017 року № 6310 складеного Скалатською міською радою Підволочиського району [PERSON] зареєстрована та проживає разом із батьками та братами в с. Остап'є Підволочиського район, син [PERSON] проживає з матір'ю без реєстрації. Житловий будинок належить [PERSON] Згідно довідки Скалатської КРЛ № 8 від 06 листопада 2017 року [PERSON], [INFO],житель [ADDRESS], на диспансерному обліку в сімейного лікаря не перебуває. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-183 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у частці від заробітку (доходу), котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» 01 січня 2018 року становить 1492 гривні. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини. Враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, визначений позивачем розмір аліментів повністю визнаний відповідачем та відповідає розміру достатньому для належного утримання сина, задоволення його потреб у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 07 листопада 2017 року, до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved