Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вона 14 січня 2009 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації громадянського стану Кагул Республіки Молдова. За час шлюбу в них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .Зазначає, що останніми роками відносини між ними погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згрудня місяця 2016 року вона та відповідач разом не проживають. Наміру зберегти сімю вона не має, примирення є неможливим. Майнові спори між ними відсутні. Діти проживають з нею і після розірвання шлюбу будуть проживати з нею, аліменти на утримання дітей стягуються відповідно до судового наказу виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси.Просить суд винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. 04 березня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що просить суд розглядати справу за її відсутності. Також вказала, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку шляхом направлення повісток рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на Веб-сайті «Судова влада». А тому, суд на підставі ст. ст. 280 - 282ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 січня 2009 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації громадянського стану Кагул Республіки Молдова, про що складено актовий запис № 11 від 14 січня 2009 року. Відповідно до Свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей записано відповідача. Також, спору щодо батьківства між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дитини. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved