Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 березня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. 27 вересня 2009 року у них народилася дочка, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини між нею та відповідачем вже тривалий час припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідач у добровільному порядку грошових коштів на утримання дочки не надає, а тому просить стягувати з відповідача аліменти примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, уточнила позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, за отриманням поштової кореспонденції у відділення поштового зв'язку не з'являється, про що свідчить довідка пошти та підтверджує факт відсутності за адресою його місця реєстрації та проживання, а відтак в силу ч.5 статті 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.17). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.3), яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, регулярно і в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на свою дочку не надавав, хоч повинен надавати таке утримання. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, який є реальним, відповідає принципам розумності та справедливості та вимогам закону. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved