Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.06.2018 року звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просила суд позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати в розміні 704, 80 грн. і витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2014 року по 23.06.2016 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 2 березня 2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 700 гри. на місяць до :досягнення ним повноліття та в розмірі 300 грн. щомісяця на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] року. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24.01.2018 р. було змінено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання сина до 1000 грн. щомісячно. Відповідач рішення суду не виконує, має значну заборгованість по аліментам. [PERSON] з самого дня народження спільної дитини не допомагав позивачці ні фізично, ні морально, ні грошами, ні продуктами, ні будь-чим. Він не надавав коштів на її утримання та утримання сина, його не цікавило здоров»я дитини, з якою він ніколи не гуляв, не грав, не займався її розвитком, його не цікавило ні харчування дитини, ні одяг та взуття, як син росте та розвивається, чи навчився він вимовляти слова, чи ходить він у садочок, взагалі дитина його не цікавила, для нього цього хлопчика взагалі не існувало і на даний час він з сином не спілкується та навіть не намагався це робити. В зв'язку з великою заборгованістю по аліментах у відповідача [PERSON], вона була змушена звернутися до правоохоронних органів. 22 вересня 2016 р. у відділенні № 1 Полтавського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області було відкрито кримінальне провадження № 12016170020002442 від 22.09.2016 р. за ознаками ч. 1 ст. 164 КК України. Але [PERSON] від поліції ховається, на виклики не з»являється. Вказані обставини змусили її звернутись до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. У відповіді на відзив вказували, що відзив відповідача не містить жодних спростувань позову [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. У відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на позов вказував, що твердження позивача є неправдивими, надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29.03.2016 року в цивільній справі № 552/769/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено, що документально підтверджені витрати відповідача у листопаді 2015 року 1592 грн., у січні 2016 року на суму 998 грн. Попри відсутність будь-якого доходу, у вересні 2016 року на утримання позивачки він надав 500 грн., що підтверджується довідкою Київського відділу ДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 18.10.2017 року № 41885. Після народження спільного сина, він забрав позивачку з дитиною з пологового будинку та почав піклуватись про них обох. Проте досить скоро, [PERSON] почала відсторонювати його від піклування та проводження з дитиною часу, що призвело до подальшого погіршення стосунків та їх розриву. Оскільки сторони разом з дитиною проживали в квартирі сім'ї позивачки за адресою: [ADDRESS]., йому було припинено доступ до житла, а відтак і до дитини. В подальшому відповідач неодноразово приїжджав за вказаною адресою, проте двері ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки позивачка не відповідала. Своїми діями вона самостійно вирішила обмежити спілкування сина з батьком, ніколи не сприяла в їх побаченнях та спілкуванні. Аліменти вчасно не міг сплачувати, оскільки мав скрутне матеріальне становище. З грудня 2017 року позивач регулярно отримує від відповідача аліменти на своє утримання та на утримання дитини з врахуванням заборгованості в середньому 2500 грн. на місяць. Тобто, 1000 грн. - аліменти, 1500 грн. - погашення заборгованості по аліментах. Відповідач постійно цікавився інформацією про сина, яку [PERSON] у відкритому доступі розміщувала на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» до травня 2018 року. Відповідач наразі позбавлений можливості спостерігати за розвитком своєї дитини та має намір розпочати процедуру встановлення порядку участі у вихованні дитини батьком. Представник виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради в особі органу опіки і піклування служби в справах дітей Шкаревська І.А. не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.06.2016 року ( а.с.19-20). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. За рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина, які в подальшому рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24.01.2018 року збільшені до 1000 грн. щомісяця ( а.с. 21-22). На підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 29.03.2016 року з відповідача на утримання позивачки стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі по 300 грн. щомісячно ( а.с.15-16). Згідно довідок Київського ВДВС м.Полтави №41985 та № 41989 від 18.10.2017 року, за період з 22.02.2016 року по 01.10.2017 року на утримання сина коштів не надходила, на утримання дружини надійшло 500 грн. (а.с.24-25). За довідками - розрахунками (а.с.26-27) [PERSON] має заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина в розмірі 13493, 10 грн., на утримання дружини - 5 282, 76 грн., станом на 0.10.2017 року. Як вбачається із довідки № 22 від 07.05.2018 року ПрАТ «Фірма «Полтавпиво» із заробітної плати [PERSON] за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року вирахувано аліментів на суму 11 653, 76 грн. ( а.с. 98). [PERSON] одержувала тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року ( а.с.29). Як пояснив відповідач , що на даний час з нього вираховують 50 % заробітної плати , заборгованість майже погашена. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з довідкою Полтавського спеціалізованого навчально-виховного комплексу № 10 від 17 січня 2018 року за 3 01-39/7, [PERSON], [INFO], відвідує даний заклад з жовтня 2017 року, вихованням дитини займається тільки мама, яка відвідує батьківські збори, дитячі свята, приводить дитину та забирає з садочка ( а.с.31). За інформацією адміністрації КЗ « Центр ПМСД № 2» під наглядом АЗПСМ № 10 перебуває малолітній [PERSON], [INFO] . На щеплення за календарем дає згоду матір. Інформація стосовно того хто з батьків приводить дитину для планового огляду - відсутня. ( а.с.32). Зокрема на вказаних документах наданий і висновок опікунської ради від 12.06.2018 року №139, про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Однак вказані документи не свідчать саме про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків. За відомостями виконавчої служби та з місця роботи відповідач сплачує аліменти на утримання сина та матері, заборгованість по виплаті погашає. Не заслуговує на увагу і твердження про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за несплату аліментів, оскільки згідно відповіді старшого слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області Бовкуна Б.Ю. на заяву [PERSON] про надання відомостей стану кримінального провадження № 12016170020002441 від 22.09.2016 року за заявою [PERSON], вказано, що [PERSON] не являється будь-яким учасником кримінального провадження, а тому слідчий не має змоги розголошувати дані досудового розслідування ( а.с.84-85). На неодноразові запити суду про стадію вказаного кримінального провадження та статус у ньому відповідача - відповіді не надійшло. Також суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що у рідкі зустрічі на прогулянках, не бачили батька разом з сином, оскільки відсутність батька на прогулянках, не може свідчити про його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків . Також суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON], яка є колишнею дружиною відповідача, має неприязні відносини з останнім, і надані нею покази щодо відсутності проживання сина [PERSON] за місцем реєстрації відповідача, оскільки вказане питання ніким не оспорювалось. За показами [PERSON], яка є тещею відповідача і теж має неприязні відносини, її донька не бажає спілкуватися з відповідачем і вже тривалий час мешкає разом з нею . Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей. У свою чергу батько має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками суду не надано. Натомість із досліджений судом доказів, у їх сукупності, вбачається, що відповідач виявляє інтерес до сина, цікавиться його життям через мережу інтернет, оскільки мама створює перешкоду у спілкуванні з сином, не відповідає на телефонні дзвінки, з 2017 року він сплачує аліменти та погашає заборгованість по ним, висловив намір встановити порядок його участі у вихованні дитини. Вказані обставини дають підстави зробити висновок про відсутність винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а також можливість змінити його поведінку в кращу сторону. При цьому також приймаю до уваги, що раніше до відповідача не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання сина, при цьому факт заперечення ним позовних вимог про позбавлення батьківських прав свідчить про наявність у нього бажання піклуватись про свого малолітнього сина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на правничу допомогу позивачу відповідачем не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed