Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.11.2020 звернулася до суду з указаним позовом та просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном малолітньої [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених вимог вказувала, що [INFO] її донька [PERSON] народила доньку [PERSON] . Батько дитини в актовий запис про народження записаний на підставі ст. 135 СК України. Єлизавета зареєстрована та постійно проживає за адресою позивача: [ADDRESS] , у той час як [PERSON] з донькою не проживає, постійного місця проживання не має. З народження дитини [PERSON] вихованням та доглядом дитини не займалася, не опікувалася нею. [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, притягувалася до кримінальної відповідальності за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, а дитину використовувала для вимагання грошей у рідних. Дитина перебувала в несприятливому середовищі, що негативно впливало на її розвиток, тому, на даний час, [PERSON] мешкає з бабою, позивачем по справі. Оскільки мати [PERSON] [PERSON] життям та розвитком доньки не цікавиться, відносин з нею не підтримує, батьківських обов`язків не виконує, не піклується про фізичний, духовний, моральний розвиток доньки, позивач вимушена звернутися до суду з указаним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву по розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.50). Представники третіх осіб - виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вважали можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.10.2018 (а.с.10). Згідно з вказаним свідоцтвом, матір`ю дитини є [PERSON] . Запис про батька дитини провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, згідно зі ст. 135 СК України. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з бабусею, [PERSON] та дідом [PERSON] за адресою:[ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає (а.с.18). Як слідує з заяви від 16.09.2020, остання передала доньку на виховання [PERSON] , своїй матері та бабусі дитини, відповідно до ч. 2 ст. 151 СК України (а.с.17). [PERSON] навчається в ОКНЗ «Надеждівський НВК (ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ)» з 01.09.2019, за місцем проживання бабусі. За місцем навчання зарекомендувала себе з позитивної сторони. Вихованням, навчанням та матеріальним забезпеченням [PERSON] займається бабуся [PERSON] . Дитина завжди охайна, має все необхідне для розвитку та навчання. Відносини між бабою та онукою теплі, є взаєморозуміння. Мати з дитиною не проживає, навчанням та вихованням доньки не займається, матеріально не забезпечує, веде аморальний спосіб життя (а.с.16). Як слідує з акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 31.08.2020, який затверджено директором ОКНЗ «Надеждівський НВК (ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ)» [PERSON] , сім`я [PERSON] із трьох осіб проживає за адресою: [ADDRESS] , у будинку, власником якого є [PERSON] . За місцем проживання наявні усі необхідні меблі, облаштовано куточок для навчання дитини, помешкання охайне і чисте, мікроклімат у родині дружній, стосунки побудовані на довірі та любові з бабусею та дідусем (а.с.15). [PERSON] відвідує лікаря за місцем свого проживання в с. Надеждівка (а.с.14). Виконком Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 24.02.2021 надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.45). Рішенням Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 23.10.2020 № 36, сім`ю [PERSON] , в якій виховується [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як сім`ю, що опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки [PERSON] не працює, кошти, які отримує як мати-одиначка витрачає на власні потреби, не займається домашнім господарством, не приділяє уваги вихованню, навчанню та утриманню дитини (а.с.46). Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право передати дитину на виховання фізичним та юридичним особам. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено, що дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною і будуть відповідати насамперед інтересам дитини. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач у справі, [PERSON] , будучи повнолітньою, дієздатною особою, маючи усвідомлювати свою відповідальність за забезпечення належних умов життя, розвитку та виховання малолітньої дитини, свідомо зневажає своїми обов`язками, ухиляється від їх виконання по відношенню до доньки [PERSON] . Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, оскільки з дитиною не проживає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, дитину не відвідує та з нею не спілкується, участі в її вихованні не бере, долею та станом здоров`я доньки не цікавиться. Крім того, [PERSON] доньку [PERSON] передала на виховання [PERSON] , про що надано відповідну заяву (а.с.17). Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з її боку щонайменшої батьківської турботи. Беручи до уваги викладене, зважаючи на думку дитини [PERSON] , що викладена в заяві, адресованій в.о. начальника служби у справах дітей Криворізької РДА Бутко В., яка бажає і надалі проживати з бабусею (а.с.72), виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки. Водночас, відповідач не позбавлена права на звернення до суду з питанням про поновлення її у батьківських правах. При вирішенні вимоги позивача про призначення її опікуном над малолітньою дитиною, суд виходить з наступного. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України). Згідно зі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Статтею 243 СК України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Як слідує зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» діти, позбавлені батьківського піклування - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Таке ж визначення дітей, позбавлених батьківського піклування міститься в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Відповідно до ст. 244 ЦК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації № 3 від 09.04.2021, служба вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] є бабою малолітньої [PERSON] (а.с.10), яка за згодою матері дитини залучена до її виховання (а.с. 17,19). За станом здоров`я [PERSON] може бути опікуном над малолітньою дитиною, про що надано відповідний висновок від 17.11.2020 (а.с. 70). Окрім того, [PERSON] має стабільний дохід (а.с.71), не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.68). Умови проживання останньої є задовільними, технічний та санітарний стан житла також є задовільними (а.с.77), Сама [PERSON] висловила бажання бути опікуном малолітньої [PERSON] , член сім`ї [PERSON] - [PERSON] , не заперечує проти призначення опікуном [PERSON] - [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині призначення її опікуном над малолітньою онукою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У зв`язку з цим, враховуючи те, що відповідач позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей, є фізично здоровою людиною, має можливість утримувати свою малолітню доньку, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] аліменти в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на користь опікуна, [PERSON] , починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з заявою про позбавлення батьківських прав, тобто з 09.11.2020. Оскільки позивач, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судових витрат, позов задоволено, тому, відповідно до вимог ч. 6 ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1681,60 грн, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved