overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач 20 квітня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності та визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері [PERSON], померлої 11 січня 2012 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої 11 січня 2012 року. До дня смерті мати проживала та була зареєстрована в [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що перебував в скрутному матеріальному становищі. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 11 січня 2012 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №292577, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 12 січня 2012 року). Позивач є спадкоємцем за законом як син спадкодавця (свідоцтво про народження серії ІІ-ЖД №285825, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 16 червня 1976 року (повторно), згідно якого матір»ю народженого 12 червня 1961 року [PERSON] є [PERSON]). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що перебував в скрутному матеріальному становищі. Отже, ту обставину, що позивач перебував в скрутному матеріальному становищі, суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (скрутний матеріальний стан) за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач 20 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 1997 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 01 лютого 2014 року. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 1997 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 487 /а.с.4/. Мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 01 лютого 2014 року /а.с.6,7/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Тараненко» на «Крамар» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач 20 квітня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 21 січня 1995 року. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 30. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 1997 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21 січня 1995 року. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 30. (а.с. 5) Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Встановлено, що з 1997 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач 20 квітня 2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2000 року, мають двох спільних дітей. Сімейне життя не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, перестали бути пов'язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю. Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 листопада 2000 року, актовий запис №12. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з вересня 2017 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач 20 липня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON], 12 листопада 2011 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації акті цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №694. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що в сім'ї не було взаємопорозуміння, в них з відповідачкою різні погляди на сімейні стосунки, різні характери, що призвело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбні відносини та спільне проживання припинені з травня 2016 року. У позивачки склалися стосунки з іншим чоловіком, у зв'язку з чим позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 листопада 2011 року, який був зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації акті цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №694 /а.с.11/. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с.12/. Встановлено також, що причиною розпаду сім'ї стало те, що в сім'ї не було взаємопорозуміння, у сторін різні погляди на сімейні стосунки, різні характери, що призвело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбні відносини та спільне проживання припинені з травня 2016 року. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між сторонами неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач 20 листопада 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1994 року. Від сумісного подружнього життя мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2011 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1994 року. Шлюб зареєстрований Борівською сільською Радою Чернівецького району Вінницької області, актовий запис за №28 /а.с.2/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2011 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач 20 листопада 2014 року звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що є особою юридчно не освіченою і до того ж проходить військову службу за межами Одеської області. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 21 серпня 2013 року). Позивач є спадкоємцем за законом, як син спадкодавця (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10 жовтня 1979 року Загнітківською сільською радою Кодимського району, згідно якого батьком народженого [INFO] [PERSON] є [PERSON]). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з причин юридичної неосвченості. Відтак, ті обставини, що позивач є особою юридично неосвіченою, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернувся до Малинського районного суду з вимогами до відповідача. З підстав, передбачених ст.391, ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що в період часу з 1997 року по 26 серпня 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу, позивач отримав в дар відповідно до договору дарування від 04 липня 2003 року, будинок [ADDRESS]. В даному будинку з 08 грудня 2003 року зареєстрована його колишня дружина [PERSON], однак остання за місце реєстрації з 2005 року не проживає, будинком не користується , особистих речей не має. Оскільки реєстрація [PERSON] в його будинку створює йому перешкоди у здійснені ним права користування, тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування цим будинком. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечила того, що вона з восени 2005 року за місцем реєстрації - в будинку [ADDRESS] Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено , що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 04 липня 2003 року [PERSON] на праві особистої власності належить будинок [ADDRESS] ( арк..с. 9). В зазначеному будинку з 08 грудня 2003 року зареєстрована [PERSON], дана обставина підтверджується довідкою державної реєстраційної служби. З довідки, виданої сільським головою Малинівської сільської ради [PERSON] від 18 лютого 2015 року видно, що [PERSON] з 26 серпня 2005 року не проживає за місцем реєстрації. ( арк..с. 12). В поясненнях, наданих суду депутат Малинівської сільської ради [PERSON], мешканці с. Юрівка: [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач з серпня 2005 року за місцем реєстрації не проживає. З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернувся до суду з вимогами до відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю. Пояснила, що прокурором заявлено позов в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], матір, якої [PERSON] померла [INFO] року. Батько неповнолітньої [PERSON] позбавлений батьківських права щодо дитини. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,16 га. Спадкоємцями після смерті матері також є брат [PERSON] та батько [PERSON] Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку неповнолітня [PERSON] не в змозі , оскільки втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку. [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій позов визнав повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача - Барвінківської сільської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій позов визнав повністю, просить провести розгляд справи без участі представника. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Судом встановлено, що матір неповнолітньої [PERSON] померла [INFO] року. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( арк..с.10 ) та копією свідоцтва про народження [PERSON] ( арк..с.7). При життя, 01 серпня 2006 року, [PERSON] отримала державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 2,16 га, яка знаходиться на території Барвінківської сільської ради. ( арк..с.14). Неповнолітня [PERSON] та [PERSON], який на час смерті матері також був неповнолітній, у відповідності до статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Спадкова справи після смерті [PERSON] не заведена, що підтверджується відповіддю з Малинської державної нотаріальної контори. Отримати спадщину після смерті матері [PERSON] не в змозі у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа на земельну ділянку. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. в дольовому порядку по 121,80 грн. з кожного. На підставі викладеного ,

Outcome: approved