Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 січня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавамотор» про стягнення заборгованості з заробітної плати. В поданій до суду заяві посилався на те, що працював у відповідача на посаді охоронця, звільнений 21 серпня 2014 року, але виплата заробітної плати проведена не була. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 4800 грн. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Відповідач в судове засідання свого представника повторно не направив, хоча кожного разу повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження юридичної особи. Про причини неявки не повідомив, клопотань до суду не подавав. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ТОВ «Полтавамотор» в трудових відносинах, з 26 червня 2014 року працював на посаді охоронця. Наказом № 40-К від 21 серпня 2014 року позивач звільнений з посади 21 серпня 2014 року згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідач заробітну плату позивачу в день звільнення не виплатив, розмір заборгованості з заробітної плати складає 2400 грн. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно стягнути з ТОВ «Полтавамотор» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 2400 грн. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки з позивачем повного розрахунку відповідачем в день звільнення проведено не було, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 22 серпня 2014 року (день, наступний за днем звільнення) по день ухвалення судового рішення, тобто, по 10 березня 2015 року - 6 місяців 10 днів. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд, за відсутності жодних заперечень від відповідача, виходить з розміру середньомісячної заробітної плати, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві - 600 грн. За таких обставин розмір середньоденної заробітної плати складає 27,27 грн. (600грн. *2/44). Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 3872 грн. 70 коп. грн. (600 грн. х 6 місяців + 27,27 грн. х 10 робочих днів) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Суд приходить до висновку, що з ТОВ «Полтавамотор» на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3872,70 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір за розгляд справи у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved