Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 листопада 2015 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (адвокат, діє відповідно до ордера адвоката та угоди про надання правової допомоги) позовні вимоги позивача підтримав та пояснив, що 07 лютого 1998 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) із земель Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Через постійне проживання у віддаленому населеному пункті, відсутність грошових коштів та тривале перебування за межами району на заробітках позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього строк, тому просив заявлений позов задовольнити. Представник Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області не зявився, надавши заяву №02-16/613 від 23 листопада 2015 року про розгляд справи без нього. Позовні вимоги позивача визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 07 лютого 1998 року помер батько позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №288104, видане 13 лютого 1998 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №13 від 09 лютого 1998 року). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) із земель Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, що належала йому відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235601, виданого 28 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року чи Цивільного кодексу України в редакції 2004 року), суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування у яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК УРСР. Таким чином, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] закінчився 07 серпня 1998 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент виникнення спірних правових відносин. Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та чоловік померлої. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК УРСР) Свідченням прийняття спадкоємцем спадщини є подача ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини або фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном, при цьому такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст.525, ч.2 ст.549 ЦК). З поданої позивачем позовної заяви вбачається, що він не вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном померлого батька, через що просить поновити пропущений ним строк звернення до нотаріуса. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 ЦК УРСР, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] внаслідок постійного проживання у віддаленому від районного центру населеному пункті, в якому відсутній нотаріус, відсутність грошових коштів та тривале перебування за межами району на заробітках своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього шестимісячний строк. Вказані обставини суд визнає поважними і вважає можливим визначити позивачеві додатковий строк у заявлений ним термін, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька. При цьому, дружина померлого [PERSON] [PERSON] померла 07 березня 2004 року, а інші спадкоємці померлого першої черги його сини [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, а тому відсутні особи, які б відповідно до ч.1 ст.550 ЦК УРСР могли надати позивачеві згоду на прийняття спадщини померлого батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved