overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім нього зареєстрований відповідач [PERSON] , з 31.01.2005 року. Відповідач не перебуває з ним у родинних відносинах, не є членом її сім`ї, добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданим 10 липня 2019 року приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстровано у реєстрі за №161. Відповідач [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований в житловому будинку з 31.01.2005 року. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою Об`єднання власників квартир «Південний» від 16.07.2019 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з 31.01.2005 року. 13.05.2021 року відповідач подав копію довідки за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання особи, згідно якої [PERSON] , [INFO] , самостійно змінив місце реєстрації, а саме з 08.10.2020 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тому він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому не вбачається підстав визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] , оскільки останній у спірному будинку не зареєстрований, не проживає та не користується ним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , 17 липня 2019 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, виникають суперечки та непорозуміння, перестали вести спільне господарство. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти. На даний час шлюбних стосунків вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 22 травня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №568 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2020 року звернувся до Любашівського районного суду Одеської області із позовною заявою про зняття арешту з майна. В обгрунтування своїх вимог, позивач вказує, що у Любашівському відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходився на виконанні виконавчий лист № 2-212 від 13.02.200 8року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] . 05 грудня 2012 року постановою державного виконавця було накладено арешт на все його майно, рухоме та нерухоме. 07 квітня 2016 року виконавче провадження за вказаним виконавчим листом про стягнення з нього аліментів було закрито на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, арешт з його майна не було скасовано. Накладений арешт на майно обмежує його права у володінні та користуванні майном, а тому він просив зняти арешт з усього його майна. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позивача підтримала повністю. Відповідач надав в судове засідання про розгляд справи за відсутності представника ВДВС. Тртетя особа не заперечує проти скасування арешту на майно позивача. Дослідивши матеріали справи справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. З копії рішення Любашівського районного суду Одеської області від 13 лютого 2008 року № 2-212-08 видно, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] (а.с. 9). В листа Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 15159/44-19 від 10.07.2020 року видно, що 05 грудня 2012 року на майно позивача було накладено арешт. 07.04.2016 року виконаче провадження про стягнення аліментів з позивача було закрито та передано в архів (а.с. 10). Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Крім того, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття арешту з майна може бути погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Враховуючи, що позивач сплатив суму заборгованості повністю, на даний час виконавче провадження закрито, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про зняття арешту з майна підлягає задоволенню, так як накладений арешт на його майно обмежує його права у володінні, користуванні та розпорядженні ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 листопада 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 10 вересня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

позивач [PERSON] 17 листопада 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 27 квітня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. Вони не мешкають однією родиною два роки, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо провести заочний судовий розгляд у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 2007 року, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 98 (а.с. 8 ). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З листопада 2014 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 28 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 687. Від шлюбу у них дітей немає, шлюб існує лише формально, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Примирення та подальше спільне проживання неможливі. З цих підстав позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 28 травня 2015 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 687 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що дітей в подружжя немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, шлюб сторін існує лише формально, вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що\~ має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

позивач [PERSON] 17 лютого 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 24 липня 2004 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON] . В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 24 липня 2004 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до актового запису № 20 від 17 січня 2006 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 2 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свого неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 лютого 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року. Подружнє життя у них не склалося. У шлюбі вони прожили до листопада 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Через різні характери, відсутність взаєморозуміння та довіру, вони повністю припинили шлюбні відносини. Вважає, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак вони не мають наміру зберігати шлюб. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Тому просив розірвати шлюб та стягнути судові витрати з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, просив строк для примирення не надавати, оскільки втратив почуття поваги та любові до дружини, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Від вимоги про стягнення судового збору з відповідачки відмовився. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, просила строк для примирення не надавати, оскільки втратила почуття поваги та любові до чоловіка, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки з листопада 2014 року, так як вони мають різні характери, не знаходять взаєморозуміння між собою та довіри. Вони втратили почуття поваги і любові один до одного, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Шлюб розпався з вини обох сторін. В органах ДРАЦС розірвати шлюб сторони не побажали. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

позивач [PERSON] 17 лютого 2016 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що 20 серпня 1988 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З червня 2015 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилась, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 1988 року, про що відділом запису актів громадянського стану м.Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 412 (а.с 3). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 17 лютого 2016 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

позивач [PERSON] 17 лютого 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 12 травня 2005 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 13 вересня 2006 року у них народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання доньки [PERSON] . В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини, проти винесення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 12 травня 2005 року знаходились у зареєстрованому шлюбі шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] . Відповідно до актового запису № 416 від 19 вересня 2006 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 6 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 640грн. в дохід держави.

Outcome: approved