Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач 29.12.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 16.09.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з грудня 2020 року шлюбні відносини з відповідачем припинено. Причиною називає те, що відповідач після народження доньки став частіше приходити додому у нетверезому стані, він вчиняє безпричинні сварки, що лякають дитину. Погіршення стосунків між ними призвело до того, що вони стали зовсім чужими один одному людьми. Поновлювати шлюбні відносини вона не має наміру, шлюб між нею та відповідачем на сьогодні існує лише формально. Майнового спору на даний час між ними немає, донька після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 11.03.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалу суду від 11.03.2021 року та копію позову з додатками отримано [PERSON] особисто 15.03.2021 року, про що мається в матеріалах справи відповідна заява (а.с. 14). В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву по даній справі, поданий відповідачем [PERSON] до суду 26.03.2021 року (а.с. 17), в якому відповідач посилається, що викладені доводи позивача у її позові не відповідають дійсності, оскільки він ніколи у присутності дитини не висловлювався нецензурною лайкою, крім того, зловживати алкоголем не має можливості через характер його роботи. Також зазначив, що ніколи не ображав позивача, сварки між ними були рідкістю, лише на побутовому грунті. Донька добре грається з ним, не лякається його. Йому хочеться зберегти шлюб з позивачем, оскільки він ніколи не вважав його помилкою. У судове засідання сторони не з`явилися. На адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, на позові наполягає у повному обсязі, проти примирення з відповідачем заперечує (а.с. 18). На адресу суду також надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, заперечень проти їх задоволення не має (а.с. 19). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та урахувавши, що відповідачем [PERSON] подано на день розгляду справи заяву про визнання позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 16.09.2017 року зареєстрували шлюб у Нікопольському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 498 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Судом також встановлено, що сторони у даній справі посилалися на різні причини припинення шлюбних відносин, але позивач наполягала на розірванні шлюбу, відповідач своєю заявою від 31.03.2021 року визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини та те, що на момент розгляду справи ані позивач, ані відповідач не заперечують проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу, який на даний час існує лише формально, суперечить інтересам обох сторін. Взаємовідносини, що склалися між сторонами виключає подальше спільне життя. Крім того, суд зазначає, що доводи позивача, про те що відповідач зловживає алкоголем та про те, що відповідач у присутності дитини висловлювався нецензурною лайкою позивачем не доведені. Виходячи з викладеного суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved