Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.05.2021 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивача і потребує матеріальної допомоги від батька. Батьком дитини є [PERSON] - відповідач у справі. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому вона змушена звернутися до суду із вказаною позовною заявою, про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Просить стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась надавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити з підстав зазначених у позові (а.с. 21). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився. Подав через канцелярію суду клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи провести у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 20). Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, свідоцтвом про шлюб (а.с. 6) підтверджується та обставина, що сторони зареєстрували шлюб 28.07.2020. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Довідкою Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 114 від 23.04.2021 (а.с. 8), зазначається, що до складу сім`ї [PERSON] , 1997 року народження, входять: [PERSON] , 2020 року народження син, [PERSON] , 1965 року народження мати, [PERSON] , 1991 року народження брат. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, фактичне визнання позову відповідачем, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом 19.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved