Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.06.2015 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди, повязаної з професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 3 березня 1992 року по 23 квітня 2013 року. Звільнений був на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в зв»язку з виходом на пенсію. В результаті 35-річного терміну праці в шкідливих умовах він захворів на хронічний бронхіт. Відповідно до висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 02.12.2014 року № 41/1411 йому було встановлено діагноз: хронічний бронхіт П ступеню в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-П (один-два) ступеню, деформуючий артроз колінних суглобів ліворуч 1 ступеню. Вказані захворювання визнані професійними. 27 лютого 2015 року при огляді Міжрайонною медико-соціальною експертною комісією м. Красноармійська йому було встановлено 55% втрати професійної працездатності, в тому числі 40% по захворюванню хронічний бронхіт, 15% по захворюванню деформуючий артроз колінних суглобів, встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 27.02.2015 року. Вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у наступному. У зв»язку з професійним захворюванням, яке він зазнав під час роботи на підприємстві відповідача, у нього погіршилося здоров»я, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки він постійно проходить лікування, на що змушений витрачати немалі кошти, постійно відчуває фізичний біль та моральні страждання, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен сплатити відповідач у розмірі 50000 грн., заподіяної професійним захворюванням. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське», представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі ПАТ «ШУ «Покровське» перебував у трудових відносинах з 11.03.1999 року по 13.12.2013 року. Звільнений був на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоров»я (а.с. 2-4). Відповідно до висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 02.12.2014 року № 41/1411 позивачу було встановлено діагноз: хронічний бронхіт П ступеню в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-П (один-два) ступеню, деформуючий артроз колінних суглобів ліворуч 1 ступеню. Вказані захворювання визнані професійними (а.с. 6). 27 лютого 2015 року при огляді Міжрайонною медико-соціальною експертною комісією м. Красноармійська позивачу [PERSON] було встановлено 55% втрати професійної працездатності, в тому числі 40% за захворюванням хронічний бронхіт, 15% за захворюванням деформуючий артроз колінних суглобів, встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 27.02.2015 року (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 27 лютого 2015 року позивачу [PERSON] вперше було встановлено 55% втрати професійної працездатності, в тому числі 40% за захворюванням хронічний бронхіт, 15% за захворюванням деформуючий артроз колінних суглобів, встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 27.02.2015 року (а.с. 7-8). В зв»язку з цим 08.06.2015 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обовязку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіянної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК первинно 55% працездатності в зв»язку з професійним захворюванням, визнаний інвалідом 3 групи. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вимушений постійно проходити тривалі курси лікування. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в зв»язку з професійним захворюванням втрачена згідно першому висновку МСЕК на 55% працездатності в зв»язку з професійним захворюванням, визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 16500 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial