Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач 24.02.2016 року звернувся з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] Мотивував вимоги тим, що був позбавлений можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, оскільки не знав про наявність заповіту, тому що проживав окремо та мав неприязні стосунки з вітчимом, а заповіт на своє ім'я знайшов лише тоді, коли знадобилися документи для реєстрації смерті останнього. Виходячи з цього, позивач просив задовольнити позов і визначити додатковий строк для прийняття спадщини - три місяці після набрання рішенням чинності. В судове засідання позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, з огляду на письмову заяву позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає всебічному розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка була матір'ю позивача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. Встановлено, що [PERSON] 23.10.2003 року склала заповіт, відповідно до змісту якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що належало їй на день смерті та на що вона мала за законом право, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а належну їй на праві власності земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], заповіла [PERSON] [INFO] помер [PERSON], який був вітчимом позивача та чоловіком [PERSON], з якою проживав постійно разом. Згідно з даними спадкові справи № 106/2016 (індекс 58577565) від 15.02.2016 року спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] заведена за заявою позивача, а щодо майна померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, а, отже, інших спадкоємців немає. Між тим, 15.02.2016 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON] у зв'язку з пропуском встановленого законом 6-ти місячного терміну для прийняття спадщину з часу відкриття спадщини та відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач, будучи людиною похилого віку та проживаючи окремо в іншому місті, за сімейними обставинами та станом здоров'я був позбавлений можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, оскільки не знав про наявність заповіту та мав неприязні стосунки з вітчимом, а заповіт на своє ім'я знайшов, лише коли знадобилися документи для реєстрації смерті останнього, яка сталась 15.02.2016 року. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин, які перешкоджали своєчасному зверненню, роблячи його неможливим або важким, пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, а тому вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved