Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

\~\~Позивач\~[PERSON] в особі представника адвоката [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем по справі. 29 грудня 2017 року на підставі наказу № 1/011 її було звільнено з посади медичного реєстратора відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням штату під час реорганізації медичного закладу шляхом приєднання до КУ «Центральна районна лікарня» м.Костянтинівка. Проте, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2018 року її було поновлено на посаді медичного реєстратора. 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин представниками адміністрації КУ «Центральна районна лікарня» було проведено перевірку дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку та графіку робочого часу працівниками реєстратури, в результаті якої встановлено її відсутність на робочому місці. Наказом головного лікаря КУ «Центральна районна лікарня» від 12 жовтня 2018 року № 09-0-/30 її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану ніби-то за порушення трудової дисципліни, порушення п.2.19 посадової інструкції. Наказ № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року позивачка вважає незаконним, оскільки не вчиняла жодного дисциплінарного проступку, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконувала всі посадові обовязки, передбачені посадовою інструкцією. 11 жовтня 2018 року під час роботи, на початку дванадцятої години відчула себе погано у звязку з чим звернулась до сімейного лікаря [PERSON] зі скаргами на незадовільну роботу і біль у шлунково-кишковому тракті, підвищення температури тіла до 37,1 С, про що лікарем було внесено відповідні записи до медичної карти та журналу амбулаторного прийому пацієнтів. Після прийому призначених ліків залишилась на роботі, але протягом робочого дня кілька разів відвідувала туалет. 11 жовтня 2018 року після 17 години стан самопочуття її погіршився і вона була вимушена піти до туалету, де провела значний проміжок часу, а о 18 годині залишила приміщення КУ «Центральна районна лікарня», де знаходилось її робоче місце, попрямувавши додому. Отже, вона залишалась в приміщенні поліклініки до кінця робочої зміни і порушень трудової дисципліни, посадової інструкції не припускалась. Позивач просить: -скасувати наказ головного лікаря КУ «Центральна районна лікарня» № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року «Про винесення дисциплінарного стягнення». В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка зазначила, що її робочий день 11 жовтня 2018 року мав тривати з 10 до 18 години. Приблизно о 10 годині цього дня вона звернулась до лікаря [PERSON] з приводу ентероінфекції, вжила призначені ліки та продовжила працювати. Приблизно о 17 годині 15 хвилин її напарниця [PERSON] зачинила кабінет реєстратури та пішла додому, а вона забравши свої речі, на порозі чекала закінчення робочого часу, оскільки власний ключ від кабінету того дня забула вдома. Під час очікування кінця робочого дня їй стало зле, у звязку з чим вона пішла до туалету, де знаходилась приблизно до 18 години. Виходячи з приміщення лікарні, приблизно о 18 годині 05 хвилин, в дверях зустріла [PERSON] та [PERSON], які хотіли записатись до лікаря [PERSON], але вона запропонувала їм зробити це наступного дня, пославшись на те, що журнал зачинено в реєстратурі. Наступного дня [PERSON] був записаний на прийом до лікаря в телефонному режимі. З наказом про застосування дисциплінарного стягнення її ознайомили, але засвідчувати цей факт власним підписом вона відмовилась. Зазначила, що оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення є наслідком упередженого ставлення до неї з боку адміністрації через поновлення на роботі в судовому порядку. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову [PERSON], посилаючись в обґрунтування своєї позиції на наступні обставини. 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин комісією з перевірки фактичного відпрацювання робочого часу було виявлено відсутність на робочому місці медичних реєстраторів поліклініки, в тому числі, і [PERSON], про що було складено відповідний акт. 12 жовтня 2018 року [PERSON] написала письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що вона 11 жовтня 2018 року пішла з роботи о 17 годині 20 хвилин, оскільки реєстраторам було ніби-то дозволено уходити з роботи раніше закінчення робочого дня, але повернулась до приміщення лікарні саме з метою відвідати туалет, оскільки відчула себе погано, а не у звязку з тим, що мала знаходитись в цей час на робочому місці. Протягом робочого дня 11 жовтня 2018 року позивачка не повідомляла адміністрацію про своє погане самопочуття, не зверталась із проханням відпустити її з роботи раніше, а наступного дня вийшла на роботу та працювала у звичайному режимі. Будь-яких розпоряджень стосовно скорочення тривалості робочого дня медичних реєстраторів з 18 години до 17 години адміністрацією не приймалось. Суперечливі пояснення позивачки свідчать про її намір виправдати свою поведінку. Зазначила, що при обранні виду дисциплінарного стягнення були враховані всі обставини, передбачені ст.149 КЗпП України, а також те, що раніше [PERSON] до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, але залишення нею робочого місця могло призвести до негативних наслідків для пацієнтів, оскільки вони б вчасно не отримали необхідної інформації й не були б скеровані до необхідного лікаря. Свідок [PERSON], яка працює медичним реєстратором пояснила, що 11 жовтня 2018 року вона працювала разом із [PERSON] за графіком з 10 години до 18 години. Того дня позивачка по справі на погане самопочуття не скаржилась. Після того, як о 17 годині прийшов сторож, вони із [PERSON] зібрались та приблизно о 17 годині 10 хвилин разом вийшли з приміщення поліклініки та пішли додому, попрощавшись біля магазину «Ели-пили». Кожен з реєстраторів має власний ключ від приміщення реєстратури. Будь-яких непорозумінь з ключем того дня не було, [PERSON] не казала їй про те, що не має ключа, проти уходу з роботи раніше закінчення робочого часу заперечень не висловлювала та не просила залишити їй ключ. Зазначила, що їй теж було оголошено догану за відсутність за робочому місці 11 жовтня 2018 року. До винесення цього наказу всі працівники, в тому числі, і [PERSON], з якою вона майже завжди разом уходила з роботи, залишали свої робочі місця до закінчення робочого часу. Свідок [PERSON] пояснила, що разом із [PERSON] та [PERSON] входить до складу комісії з перевірки дотримання відпрацювання робочого часу працівниками лікарні. Під час здійснення перевірки 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин вона виявила, що приміщення реєстратури КУ «Центральна районна лікарня» зачинене і медичні реєстратори на робочому місці відсутні. Сторож повідомив її про те, що всі працівники вже давно пішли і в приміщенні лікарні нікого немає. Про виявлений факт повідомила за допомогою телефону [PERSON] та [PERSON], які в той час здійснювали перевірку в реєстратурі дитячої поліклініки. Наступного дня ними на компютері було складено акт про відсутність на робочих місцях медичних реєстраторів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що 11 жовтня 2018 року під час здійснення перевірки дотримання відпрацювання робочого часу працівниками лікарні вони пішли в реєстратуру дитячої поліклініки, а [PERSON] - до реєстратури КУ «Центральна районна лікарня», які розташовані неподалік. [PERSON] зателефонувала [PERSON] та повідомила, що медичні реєстратори, в тому числі, і [PERSON], відсутні на робочих місцях, про що наступного дня ними було складено відповідний акт. Свідок [PERSON], який працює сторожем, в судовому засіданні пояснив, що 11 жовтня 2018 року близько 17 години всі працівники поліклініки пішли додому. Приблизно з 17 до 18 годині він знаходився в гардеробній на першому поверсі і протягом цього періоду часу в приміщенні лікарні ані [PERSON], ані будь-яких пацієнтів не бачив. Через деякий час після того, які всі працівники пішли додому, прийшла працівник планового відділу КУ «ЦРЛ» [PERSON], яка запитала у нього про те, де знаходяться всі працівники, на що він повідомив їй про те, що вони розійшлись незадовго до її приходу. [PERSON] пересвідчилась в тому, що реєстратура зачинена та пройшла по першому поверху лікарні. Після того, як приблизно о 18 годині, на початку 19 години прийшов фельдшер [PERSON], він зачинив вхідні двері приміщення лікарні. Свідок [PERSON], яка обіймає посаду старшої медичної сестри КУ «Центральна районна лікарня», в судовому засіданні пояснила, що 11 жовтня 2018 року [PERSON] не зверталась до неї із жодних питань, в тому числі, і не відпрошувалась раніше із роботи у звязку із поганим самопочуттям. Будь-яких розпоряджень про скорочення робочого часу медичних реєстраторів адміністрацією лікарні не видавалось, отже [PERSON] 11 жовтня 2018 року мала працювати до 18 години. 12 жовтня 2018 року вона дізналась про проведену перевірку дотримання відпрацювання робочого часу, у звязку з чим відбирала письмові пояснення у працівників, які раніше закінчення робочого дня залишили робочі місця, в тому числі, і у [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що тривалий час знайомий із позивачкою [PERSON], як з медичним працівником. 11 жовтня 2018 року у вечірній час разом із [PERSON] відвідували КУ «Центральна районна лікарня» з метою отримати довідку від лікаря-невропатолога. Цього дня приблизно о 18 годині 05 хвилин в дверях лікувального закладу зустріли [PERSON], яка повідомила про те, що у звязку із пізнім часом лікар-невропатолог вже не приймає пацієнтів. Свідок [PERSON] пояснила, що 11 жовтня 2018 року вони разом із [PERSON] з метою отримання довідки від лікаря-невропатолога відвідували КУ «Центральна районна лікарня». На сходах лікарні приблизно о 18.05 -18.10 годин зустріли [PERSON], яка повідомила їм про те, що довідку можна отримати наступного дня. Свідок [PERSON], який обіймає посаду фельдшера, в судовому засіданні пояснив, що 11 жовтня 2018 року він чергував в поліклініці з 18 години до 06 години ранку наступного дня. Спілкувався зі сторожем, який розповів йому про те, що приходили представники комісії з метою перевірки дотримання працівниками графіку роботи. Нікого, окрім сторожа, того дня в приміщенні лікарні не бачив. Свідок [PERSON], яка є сімейним лікарем позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що 11 жовтня 2018 року в період часу з 11 до 12 години [PERSON] зверталась до неї за медичною допомогою з приводу скарг на погане самопочуття. У критичному стані [PERSON] не перебувала, але вона дійшла висновку про необхідність консультації лікаря-інфекціоніста, що порекомендувала останній та призначила ліки для полегшення самопочуття, про що зробила запис до медичної картки. Запис про звернення [PERSON] за медичною допомогою був також зроблений 11 жовтня 2018 року у журналі прийому пацієнтів. Після 11 жовтня 2018 року, наступного дня [PERSON] більше до неї за медичною допомогою не зверталась, при цьому в розмові повідомила про покращення самопочуття. Свідок [PERSON], яка працює медичною сестрою, пояснила, що 11 жовтня 2018 року здійснювала прийом пацієнтів разом із лікарем [PERSON] Цього дня приблизно о 12 годині до лікаря звернулась [PERSON] із скаргами на симптоми отруєння. Позивачка була оглянута лікарем [PERSON], про що було зроблено запис у медичну картку пацієнта. Вона особисто зробила запис про звернення [PERSON] до лікаря в журнал прийому пацієнтів. Як вбачається з трудової книжки, позивачка [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, 29 грудня 2017 року була звільнена з посади медичного реєстратора у звязку із скороченням штату при реорганізації закладу відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.3-4). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2018 року, [PERSON] поновлено на роботі на посаді медичного реєстратора з 29 грудня 2017 року (а.с.5-7). Як встановлено з пояснень позивачки [PERSON] та представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні, 11 жовтня 2018 року позивачка мала працювати у другу зміну з 10 години ранку до 18 години вечора. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Пунктами 2.1, 2.19 посадової інструкції реєстратора медичного поліклініки КУ «Центральна районна лікарня», з якою позивачка ознайомлена 24 липня 2018 року, передбачено, що для виконання покладених на нього функцій реєстратор медичний зобовязаний працювати згідно графіку, який затверджено адміністрацією закладу та виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку (а.с.33-35). Наказом КУ «Центральна районна лікарня» від 01 жовтня 2018 року № 01-06/161«б» з метою посилення контролю за повнотою відпрацювання і використання робочого часу працівниками установи, для здійснення перевірки було створено комісію до складу якої увійшли [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Комісією у складі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було складено акт перевірки дотримання трудової дисципліни від 11 жовтня 2018 року, відповідно до якого зафіксовано, що працівники реєстратури лікарні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин були відсутні на робочих місцях (а.с.32). 12 жовтня 2018 року [PERSON] написала пояснення на імя головного лікаря КУ «Центральна районна лікарня» щодо зафіксованого актом від 11 жовтня 2018 року порушення трудової дисципліни. З власноруч написаних позивачкою пояснень вбачається, що вона 11 жовтня 2018 року о 17 годині 20 хвилин зібралась уходити з роботи, вийшла з приміщення поліклініки разом із іншими працівниками, але повернулась у звязку з погіршенням стану здоровя (розлад шлунку). До 18 години знаходилась в приміщені туалету, після чого поїхала додому. В поясненнях зазначила, що на проведених напередодні зборах працівникам реєстратури було дозволено уходити з роботи о 17 годині у звязку з криміногенним станом; 11 жовтня 2018 року о 17 годині на робочих місцях були відсутні всі працівники (а.с.36) . Наказом від 12 жовтня 2018 року № 09-09/30 реєстраторам медичним [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, п.2.19 посадової інструкції відсутність на робочому місці без поважної причини 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин (а.с.8). 18 жовтня 2018 року представниками відповідача по справі було складено акт про те, що цього дня об 11 годині 30 хвилин [PERSON] відмовилась від ознайомлення під особистий підпис з наказом від 12 жовтня 2018 року № 09-09/30 «Про винесення дисциплінарного стягнення» (а.с.37). Зазначену обставину визнала позивач [PERSON] в судовому засіданні. З копії медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] вбачається, що 11 жовтня 2018 року об 11 годині 20 хвилин вона зверталась до лікаря [PERSON] з приводу харчової токсикоінфекції; від госпіталізації в інфекційне відділення відмовилась, було призначене лікування (а.с.10-11). Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до частини другої\~статті 140 КЗпП України, щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Частиною 1 ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до\~статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно п.22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд повинен зясувати чи додержані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до статті 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). З досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що 11 жовтня 2018 року [PERSON] дійсно залишила робоче місце раніше закінчення робочого часу і о 17 годині 25 хвилин була відсутня на робочому місці без поважних причин, що підтверджується зокрема: письмовими поясненнями самої позивачки від 12 жовтня 2018 року, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], актом від 11 жовтня 2018 року. Зміст акту від 11 жовтня 2018 року узгоджується із показаннями допитаних судом свідків [PERSON]М, [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідає фактичним обставинам, які мали місце 11 жовтня 2018 року, з огляду на що доводи представника позивача [PERSON] стосовно недопустимості зазначеного акту як доказу є неспроможними. Сам по собі факт складання акту наступного дня із використанням компютерної техніки та того, що [PERSON] і [PERSON] безпосередньо не заходили до приміщення поліклініки, на що посилається представник позивачки, не спростовують того, що 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин [PERSON] була відсутня на робочому місці. Факт відсутності на робочому місці 11 жовтня 2018 року з 17 години 25 хвилин до закінчення робочого часу фактично не оспорювався і самою позивачкою в судовому засіданні, проте, остання послалась на існування поважних причин своєї відсутності. З письмових пояснень [PERSON] від 12 жовтня 2018 року вбачається, що 11 жовтня 2018 року о 17 годині 20 хвилин вона зібралась уходити з роботи та пішла з приміщення поліклініки разом із іншими працівниками, що узгоджується із показаннями свідка [PERSON], яка пояснила, що 11 жовтня 2018 року приблизно о 17 годині 10 хвилин вони разом із [PERSON] залишили робоче місце раніше закінчення робочого дня. Доводи [PERSON] стосовно того, що вона після уходу [PERSON] через відсутність у неї ключа від приміщення реєстратури чекала закінчення робочого часу в приміщенні лікарні біля реєстратури, а потім знаходилась в туалеті, спростовуються її власноручними поясненнями, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Доводи позивачки [PERSON] стосовно того, що показання свідка [PERSON] є неправдивими, оскільки між ними неприязні стосунки на грунті несумлінного виконання останньою своїх посадових обовязків є непереконливими, зважаючи, окрім того, на те, що як зазначила сама позивачка в судовому засіданні, вона жодного разу не зверталась з цього приводу до адміністрації лікарні. Суд на підставі досліджених доказів дійшов переконання, що повернення в приміщення поліклініки, на яке посилається [PERSON], жодним чином не було обумовлено її прагненням знаходитись на робочому місці та виконувати посадові обовязки. Переконливих доводів щодо суперечностей в поясненнях стосовно обставин, які мали місце 11 жовтня 2018 року [PERSON] не навела, пославшись на упереджене ставлення до неї з боку адміністрації та погане самопочуття. Твердження [PERSON] про те, що її притягнення до дисциплінарної відповідальності є наслідком упередженого ставлення до неї з боку адміністрації лікарні є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Незадовільний стан здоровя, на який посилається позивачка як на поважну причину відсутності на робочому місці не підтверджується належними доказами, оскільки, як вбачається з показань свідка [PERSON], 11 жовтня 2018 року позивачка в критичному стані не перебувала, від госпіталізації відмовилась, що підтверджується записом в медичній картці (а.с.9-11) та не просила відпустити її раніше закінчення робочого дня, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] Проаналізувавши та оцінивши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв*язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про скасування наказу № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року про застосування дисциплінарного стягнення, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження\~факт \~порушення позивачем вимог п. 2.19 посадової інструкції, порушення трудової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку 11 жовтня 2018 року. При притягненні до дисциплінарної відповідальності позивача та застосування стягнення у вигляді догани, роботодавцем були дотримані вимоги\~ст.147-149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення накладено у межах строку, передбаченого\~ст.148 КЗпП України; при накладенні дисциплінарного стягнення були враховані пояснення [PERSON]В від 12 жовтня 2018 року та інші обставини, які впливають на застосування дисциплінарного стягнення, передбачені ст.149 КЗпП України, отже, наказ № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року відповідає порядку застосування дисциплінарного стягнення передбаченого статтями 147-149 КЗпП України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати (а.с.19) слід віднести на позивачку по справі.

Outcome: dismissed