Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.04.2013 р. звернулася до суду із вищевказаним позовом. В заяві вказала , що 19.04.2010 р. звернулася за рекомендацією свого лікуючого невропатолога з ознаками остеохондрозу міжхребцевих дисків шийного відділу і болю у лівій руці до [PERSON] -лікаря Полтавської обласної лікарні за основним місцем роботи , який здійснив прийом за місцем свого проживання [ADDRESS]. Після огляду позивача , відповідач, не перевіривши чи має вона алергію на основні види ліків , не ознайомившись з медичною документацією та не дотримуючись інструкції, ввів шляхом ін*єкції на рівні шийного відділу хребта розчин лідокаїну , зробивши таким чином паравербетальну медикаментозну блокаду. При цьому відповідач не взяв алергичні проби на сумісність даного препарату з організмом позивача. Після даної ін*єкціїї , які ввів відповідач , позивачеві стало погано, стан її здоров*я різко погіршився настільки , що відповідач викликав швидку допомогу , але не одразу . а лише через 1,5 години , яка доставила позивача до реанімаційного відділення 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтава , в якому лікарі проводили реанімаційні процедури. Внаслідок ін*єкції лідокаїну , позивач одразу ж втратила зір і слух , а також нюх , стан її здоров*я став вкрай важким. За результати отриманих ушкоджень позивач отримала за висновками МСЕК 1 групу інвалідності. Відповідач визнає факт , що саме він зробив дану ін*єкцію. Вважає, що відповідач порушив процедуру введення лідокаїну , а самі ліки не могли спричинити нібито алергічну реакцію. Всі хвороби позивача настали внаслідок невдалої маніпуляції відповідача. Прохала визнати дії [PERSON] такими , що спричинили шкоду здоров*ю позивача та стали фактично підставою безстрокової інвалідності позивача. Стягнути з [PERSON] 27 696 грн. 82 коп. компенсації матеріальної шкоди та 500 000 грн. компенсації моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позов. Відповідач позов не визнав та пояснив , що позивачка була заражена гірпетичною вірусної інфекцією та вона раптово розвивалася. Те , що сталося з позивачкою є збігом обставин. Лідокаїн ніяким чином не вплинув на стан здоров*я позивачки , на її стан здоров*я вплинула гірпетична вірусна нейроінфекція. Такі випадки бувають в медичній практиці 1 випадок на 100 000 чоловік. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , відповідача та його представника , дослідивши матеріали справи , вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що 19.04.2010 р. звернулася за рекомендацією свого лікуючого невропатолога з ознаками остеохондрозу міжхребцевих дисків шийного відділу і болю у лівій руці до [PERSON] -лікаря Полтавської обласної лікарні за основним місцем роботи , який здійснив прийом за місцем свого проживання [ADDRESS]. [PERSON] ввів розчин лідокаїну [PERSON] та їй раптово стало зле. Лікар [PERSON] намагався самостійно оказати їй допомогу , але стан здоров*я погіршувався. В той же день [PERSON] була доставлена швидкою медичною допомогою до реанімаційного відділення 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтави в стані сопору з діагнозом » Алергічна реакція на лідокаїн , анафілактичний шок ». Після оглядів лікарями- невропотологами 19.04.2010 р. та 21.04.2010 р. [PERSON] був встановлений діагноз » вторинна ( токсична ) енцефалопатія з розсіяною органічною симптоматикою , стан оглушення . Шійний остеохондроз , медіанна грижа МПД С5-С6, С6-С7 з компресією корешка зліва ». В послідуючому за результатами огляду лікарів офтальмолога 21.04.2010 р. та отоларинголога 22.04.2010 р. у [PERSON] були діагностовані амавроз та нейро-сесорна приглухуватість, обумовлені ураженням зорового та переддвірно-равлікового нервів. З огляду на анамнез захворювання , тяжкий стан здоров*я [PERSON] лікарі пов*язали з алегрічною ( токсичною дією) лікаїну. У цей період [PERSON] отримувала інфузійну терапію : протинабрякові , гормональні препарати, засоби , які покращували мікроціркуляцію та кислотно-лужний баланс. Після проведення різноманітних досліджень [PERSON] був встановлений діагноз «гострий вірусний герпетичний мінінгоенцефаломієлогангліо-поліраді кулоневрит з ураженням базально-стовбурових структур головного мозку, зорового та слухового нервів . коренців шийно-грудного відділів хребта .Герпес Зстер шийно-грудного відділу хребта » та призначене противірусне лікування. 27.04.2010 р. для подальшого лікування [PERSON] була переведена до відділення інтенсівної терапії Полтавської обласної клінічної лікарні з діагнозом » Токсико-алергійна реакція на введення лідокаїну 19.04.2010 р. з ураженням стволових структур».Згідно даних медичної карти [PERSON] 19.05.2010 р. була виписана з діагнозом » токсична реакція на введення лідокаїна.Токсична енцефалонейропатія з ознаками сенсо-неврального ураження . Вторинна атрофія зорових та слухових нервів , аносмія , амавроз. Остеохондроз шийного відділу хребта з килами .С5-С7 ». Оскільки вирішення питання вини лікаря [PERSON] потребує спеціальних знань в області медицини , то по справі була призначена судово-медична комісійна експертиза , проведення якої доручено ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України ». Згідно висновку судово- медичної експертизи № 7114 ДУ » Головне бюро судово- медичної експертизи МОЗ України » встановлено , що лікування [PERSON] в 1-ій міській клінічній лікарні та Полтавській обласній клінічній лікарні етіологічно , патогенетично та симпоматично відповідало захворюванню [PERSON] і було призначено правильно. Враховуючи надані матеріали справи та медичну документацію, на момент застосування лідокаїна для лікування [PERSON] 19.04.2010 р., анамнестичних даних та клінічних ознак , які б давали можливість запідозрити наявність протипоказань до вказаного анестетика - не було. Даних про випадки нейропатій окремих черепно-мозкових нервів з їх подальшою атрофією та втратою функцій зору , слуху та нюху , які виникли внаслідок токсичної дії амідних анестетиков ( зокрема лідокаїна ) , в науковій медичній літературі не міститься. Як вбачаєтться з медичної документації , у [PERSON] на момент паравертебральної блокади шийного відділу шляхом внутріньом*язового введення лідокаїна 19.04.2010 р. , було наявне об*єднане ураження центральної і периферичної нервової системи , викликане герпетичною вірусною інфекцією. Вірусам родини герпеса притаманний дерматонейропизм . тобто в першу чергу він уражає шкіру та нервову систему, віруси здатні проникати в центральну нервову систему гематогенним шляхом або по нервовим стовбурам з наступним розвітком енцефалітів ( менінгоенцефлітів ) , гангліополірадікулоневритів. Синдром вогнищевих уражень при герметичному менінгоенцефаліті може включати до себе також порушення функцій черепно-мозгових нервів з розвитком відповідної клініки. Особливості клініки герметичного менінгоенцефаліті характеризується непродуктивними( ступор, сопор. Кома) і продуктивними( деліріозний синдром) формами порушення свідомості, загально мозковими явищами, менінгеальним симптомокомплексом, судомними параксизмами(генералізованими, парціальними, атиповими, міоклінічними), симптомами вогнищевого ураження різних церебральних структур. Отже, вибіркове ураження І, ІІ, ІІІ, VІІІ черепно-мозкових з наступною втратою їх функцій( зору, слуху та нюху) у гр. [PERSON] не могло виникнути внаслідок набряку базальних відділів головного мозку під впливом токсичної дії лідокаїну, а було пов'язане з загостренням герпетичної вірусної інфекції в нервових клітинах гангліїв чутливих нервів. Таким чином, ретроспективно оцінюючи надану медичну документацію, слід вказати, що ін'єкція лідокаїна у терапевтичній дозі та концентрації, що був застосований 19.04.2010 р. для лікування гр. [PERSON] , могла бути фактором, який на фоні порушень метаболізму( гіпоксія, ацидоз), обумовлених гострою формою герпетичної вірусної нейроінфекції та судинною патологією в басейні сонних та хребцевих артерій, сприяла маніфестації( прояву) захворювання у вигляді виникнення судом з наступним набряком головного мозку. Отже, виходячи з вищевикладеного, ускладнення у вигляді нефропатій І, ІІ, ІІІ, VІІІ з наступною втратою їх функцій у гр. [PERSON] знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку не з введенням лідокаїну 19.04.2010 р., а з наявністю в неї герпетичної вірусної інфекції. Враховуючи висновки судово- медичної експертизи , суд проходить до висновку , що вина лікаря [PERSON] не доведена стосовно неправильності введення лідокаїну хворій [PERSON] Крім того, суд зазначає, що відносно [PERSON] кримінальне провадження не порушено. Таким чином , підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: dismissed