Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом, який уточнила до розгляду справи за суттю та просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], батьком яких є відповідач, в розмірі 1/2 частки його заробітку щомісяця, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають синів, відповідач добровільного матеріальної допомоги на утримання дітей не оказує. Старший син навчається в технікумі на платній основі, молодший за станом здоров'я потребує відвідування басейну. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що для забезпечення утримання синів відповідач має можливість. Зазначила, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу дітям надає, але у зв'язку з тим, що шлюб розірвано та він збирається виїхати з їх сумісного житла, допомагати перестане, її заробітку недостатньо. Старший син має ряд захворювань, у нього кіста лівої скроневої області, потребує щорічної нагляду невропатологу, рекомендовано проходження ряду процедур. Крім того, він навчається у м.Слов'янську та вони з чоловіком прийшли до згоди орендувати йому житло. Молодший син має проблеми з ногами, потребує спеціальної ортопедичного взуття, відвідування басейну, масажу. Вважає, що відповідач повинний сплачувати 1/2 частку свого заробітку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважав, що повинний сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з синів. Пояснив, що за станом здоров'я є здоровою людиною, інших утриманців не має, аліментів не платить, його заробіток є постійним приблизно 5000,00 грн., частину доходу в натурі не отримує. Просив суд врахувати, що він вирішив залишити все дружині та дітям та йому в подальшому необхідно орендувати житло. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Сторони є батьками неповнолітніх: - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Спартаківської сільської Ради Ясинуватського району Донецької області 29 жовтня 1997 року (арк. справи 26); - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Спартаківською сільською Радою Ясинуватського району Донецької області 14 травня 2004 року (арк. справи 9). В судовому засіданні встановлено, що діти зареєстровані разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що не є спірним та підтверджено довідкою № 182 від 25.02.2014 року (арк. справи 5). Відповідач працює майстром виробничої дільниці ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», що не є спірним та підтверджено довідками зазначеного підприємства (арк. справи 6-7) та йому нараховано заробітну плату за 2013 рік в загальному розмірі 74268,04 грн., в середньому відповідачу в місяць нараховується заробітна плата в розмірі 6189,00 грн. Позивач працює у виконавчому комітеті Спартаківськіої сільської ради та їй нарахована заробітна плата за 2013 рік в загальному розмірі 25055,01 грн., в середньому місячна заробітна плата позивача складає 2087,92 грн. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є людиною працездатною та здоровою за станом здоров'я, утриманців не має, має постійне місце роботи. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З довідки № 053/14 від 27.02.2014 р. вбачається, що [PERSON] навчається в Слов'янському хіміко-механічному технікумі з 01.09.2012 року на денному відділені, контрактна форма навчання (арк. справи 14). За довідкою Спартаківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 12 березня 2014 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу арахноідальної кісти лівої скроневої області, резідуальної енцефалопатії з розсіяною симптоматикою (наслідок спричиненої травми в 2002 році), вегето-судинна дистонія, сколіоз. Щорічно спостерігається у невропатолога ДОКМТО, рекомендоване СКТ головного мозку один раз на рік, курси нейротрофічної терапії два рази на рік, лікувальна гімнастика, масаж спини один раз на три місяця, санаторно-курортне лікування для хворих з захворюванням опорно-рухового апарату (арк. справи 25). З довідки від 12.03.2014 року Спартаківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини встановлено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом плоскостопість, плосковальгусна деформація стоп з народження. Щорічно спостерігається у ортопеда, призначено: масаж, лікувально-фізкультурний комплекс, ортопедичне взуття, плавання, санаторно-курортне лікування в санаторії ортопедичного профілю (арк. справи 24). Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на момент розгляду справи має регулярний та немінливий дохід, частину доходів в натурі не отримує, тому підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом не встановлено. За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд. Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Чинним Сімейним Кодексом України встановлена загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначає саме суд. Судом не можуть бути прийняти до уваги посилання відповідача на необхідність орендувати житло та будувати своє особисте життя, як істотна обставина в розумінні ст. 182 СК України для виплати аліментів в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину. Крім того, 1/2 від стабільного доходу відповідача є достатнім для його гідного існування, а при сумісному проживанні однією родиною на утриманні дітей припадала саме така частка його заробітку до сімейного бюджету. Враховуючи, що відповідач має постійне місце роботи та постійний заробіток, суд вважає можливим присудити до стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), внаслідок чого позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 26 лютого 2014 р. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Також з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в доход держави у встановленому законом розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає необхідним зазначити, що за приписами ч.3 ст. 183 СК України якщо після досягнення найстаршою дитиною повноліття ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти продовжують стягуватися за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, що досягла повноліття. На підставі ст.ст. 84, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved