Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.03.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що його мати - [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі сертифікату серії [NUMBER] мала право на земельну частку (пай) розміром 3,45 умовних кадастрових гектари у землі, що перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна, розташованого на території Глобинської міської ради Полтавської області. Вказаний сертифікат втрачено. Він (позивач) є спадкоємцем майна [PERSON] за законом і відповідно до норм ст. 549 ЦК УРСР, вважається таким, що прийняв спадщину. Проте, Глобинська державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач прохав визнати за ним право на земельну частку (пай) у землях КСП ім. Мічуріна, розміром 3,45 умовних кадастрових га, в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Глобинської міської ради Полтавської області, представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. За життя вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], згідно якого мала право на земельну частку (пай) розміром 3,45 умовних кадастрових гектари у землях, які перебували у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна на території Глобинської міської ради Полтавської області. Вказаний сертифікат втрачено. Відділ Держгеокадастру у Глобинському районі довідкою від 15.01.2016 року № 31-1609-99.6-46/0/26-16 підтвердив, що такий сертифікат дійсно видавався на ім'я [PERSON], про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 522. Спадкоємцем майна [PERSON] за законом є її син - [PERSON]. Останній, згідно довідки № 374 від 24.12.2015 року, наданої виконкомом Глобинської міської ради, на час смерті матері проживав разом з нею в [ADDRESS] та входив до складу її сім»ї, а отже, є таким, що фактично вступив в управління спадковим майном. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 3,45 умовних кадастрових гектари у землях, які перебували у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна на території Глобинської міської ради. Глобинська державна нотаріальна контора постановою від 26.01.2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Видача правовстановлюючого документу на померлу [PERSON] неможлива, оскільки правоздатність особи втрачається зі смертю, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно ч.1 ст. 529 названого Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Достовірно встановлено, що спадщину [PERSON] прийняв її спадкоємець за законом - [PERSON].(позивач у справі). Спадщина відумерлою не визнана. Особи, які б претендували на обов'язкову частку у спадщині, відсутні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на успадкування права на земельну частку (пай), що належало його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved