Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач 13.11.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 31319,96 грн., пеню за несвоєчасне повернення страхового відшкодування в розмірі 1299,15 грн., інфляційні витрати у розмірі 1681,76 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивував тим, що 01.04.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Сітроен», д.н.з. [NUMBER]. Винного у ДТП водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Однак, оскільки відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», 03.06.2014 року позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування та надано страховику необхідні для цього документи. Листом від 04.07.2014 року позивача було повідомлено, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 31319,96 грн. При цьому, позивач зазначав, що строк виплати страхового відшкодування сплинув, а грошові кошти перераховані так і не були. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача не заперечував проти стягнення з відповідача страхового відшкодування та пені, однак заперечував проти стягнення франшизи в розмірі 1000,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 1681,76 грн. та витрат на правову допомогу. Заперечення обґрунтовував тим, що відповідно до положень ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, а страхове відшкодування відповідно до ст. 12 ЗУ цього ж закону завжди зменшується на суму франшизи, а, отже, вказана сума франшизи не підлягає стягненню з відповідача, а її має сплатити [PERSON], як особа відповідальна за завдані збитки. Крім того, представник відповідача зазначив, що заявлені вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат є безпідставними, посилаючись на те, що положення ч.2 ст. 625 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникають у зв'язку із відшкодування збитків та шкоди, оскільки відшкодування шкоди це міра відповідальності, а не боргове (грошове) зобов'язання, тому нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Також представник відповідача наголошував на тому, що витрати на правову допомогу є судовими витратами та підлягають відшкодуванню при вирішенні конкретної справи у межах судового розгляду. Однак договір про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом було укладено 10.11.2014 року, в той час коли цивільну справу, у рамках якої заявлено компенсацію витрат на правову допомогу, порушено судом 19.11.2014 року. Представник відповідача зазначав, що наданий позивачем договір про надання правової допомоги взагалі не має відношення до даного спору у зв'язку з тим, що позивачем не надано документально підтверджених доказів та розрахунків щодо робочого часу затраченого особою, що надавала правову допомогу позивачу, не надано переліку робіт, які безпосередньо виконав повірений у зв'язку із наданням правової допомоги. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які по суті є організаційно-правовою формою гарантованого державою забезпечення права потерпілих осіб внаслідок дії (взаємодії) джерел підвищеної небезпеки на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок пригоди. Відповідно до ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п. 36.1. ст. 36 цього закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial