Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.08.2017 року звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати за ним право власності у цілому на житловий будинок (загальною площею 68,8 кв. м., житловою площею 29,8 кв. м., (позначений у технічному паспорті літерою А-1) з господарськими будівлями - сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Б), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою В), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Г) та сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Д), розташований по [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що його батьки за життя володіли вказаним вище домоволодінням, однак таке право не було зареєстроване у встановленому порядку. Це пов'язано з тим, що житловий будинок побудований ще у 1938 році і у такому стані, за винятком поточних ремонтних робіт, існує на даний час. Домоволодіння було збудоване за час перебування батьків у зареєстрованому шлюбі. Матір померла [INFO], заповіту не складала, а батько помер задовго до смерті матері. Спадкоємцем за законом після смерті матері є він. Інших спадкоємців, які б претендували на обов'язкову частку у спадковому майні і таких, які прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Таким чином, на даний час він є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків, котрі залишились після смерті матері, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, однак оформити таке право на нього він не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов'язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, він був змушений звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Належним чином уповноважена представник позивача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач Опорецька сільська рада Сколівського району Львівської області явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, однак перед початком судового розгляду справи по суті подав заяву від 09.02.2017 року (а. с. 28), в якій при вирішенні спору відповідач поклався на розсуд суду, а розгляд справи просив проводити у відсутності його представника. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22.07.2016 року Опорецькою сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 6). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою, виданою Опорецькою сільською радою Сколівського району Львівської області 10 02.2017 року за вих. № 101 (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 вказаного Кодексу діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, а також його батьки, мають право на спадкування у першу чергу за законом. Позивач є сином спадкодавця [PERSON], що стверджується належно засвідченою копією рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 15.09.2017 року у цивільній справі № 453/920/17, провадження 2-о/453/33/17 за заявою [PERSON], з участю заінтересованої особи - Опорецької сільської ради Сколівського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, котре набрало законної сили (а. с. 29). Відтак, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері [PERSON] за законом. Позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується відміткою про реєстрацією позивача у його паспорті громадянина України (а. с. 5), з огляду на що прийняв спадщину. Позивач також у встановлені законом порядку та строки не відмовився від неї. Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] немає. Детально перевіряючи права та обов'язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS], що є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з'ясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обов'язків з вказаного приводу. Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого на замовлення позивача КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 15.09.2005 року (а. с. 10-12) вбачається, що вказаний будинок збудований у 1938 році із зведенням у 1939 році господарських будівель. Згідно довідки КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за вих. № 23 від ь03.01.2018 року (а. с. 31), житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1 загальною площею 68, 8 кв. м.. Наявні господарські будівлі - чотири сараї, позначені у технічному паспорті літерами Б, В, Г, Д. Такий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Опорецької сільської ради Сколівського району Львівської області зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом також встановлено, що, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, спадкодавець [PERSON] своє право власності в органах БТІ не зареєструвала (не оформила). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність записів у погосподарській книзі та правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірне домоволодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови чи на момент успадкування після смерті свого чоловіка. Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів, а також довідки Опорецької сільської ради Сколівського району Львівської області про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві [PERSON] (а. с. 8). Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду. Позивач вправі успадкувати усі права спадкодавця [PERSON], оскільки інших спадкоємців після її смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину, немає. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 68,8 кв. м., житловою площею 29,8 кв. м., (позначений у технічному паспорті літерою А-1) з господарськими будівлями - сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Б), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою В), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Г) та сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Д), розташований по [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved