Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач 13.05.2019 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за два місяці за договором оренди 4000,00 грн., комунальні платежі в розмірі 5548,00 грн., а разом 9548,00 грн., та стягнути судові витрати. В обгрунтування позову зазначила, що 16 грудня 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди частки квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно якого передбачено арендну плату в розмірі 2000,00 грн., комунальні платежі: світло, газ по лічильниках, вода та ЖЕК фіксована плата. 15 січня 2019 року відповідач сплатила борг за прожитий місяць. На наступний місяць відповідач на телефонні дзвінки вже не відповідала, двері не відчиняла. В лютому та березні 2019 року виникла заборгованість, її сусід неодноразово звертався до відповідача з метою отримання коштів для сплати боргу за комунальними платежами, але відповідач ухиляється від сплати боргу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 25 вересня 2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого вказала, що позовні вимоги вважає надуманими, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що за договором оренди [PERSON] передала в оренду частку квартири, а саме кімнату в квартирі [ADDRESS] , розміром 12 кв.м. Під час укладення договору оренди, позивач отримала від неї 4000,00 грн. - орендну плату за перший та останні місяці проживання в орендованій кімнаті. 15.01.2019 року відповідно до розписки уповноваженої позивачем особи, [PERSON] було сплачено 3184,27 грн., з яких: 2000,00 грн. в рахунок сплати орендної плати та 1184,27 грн. в рахунок сплати комунальних послуг. Однак, позивач, всупереч умов договору почала вимагати оплати комунальних послуг не лише за орендовану кімнату, а за всю квартиру в цілому, якою вона не користувалась. У її відсутність, позивач вимкнула квартиру від системи опалення та створила умови, неможливі для проживання. 13 березня 2019 року вона виїхала з орендованої кімнати, про що повідомила позивача в телефонному режимі. Після виїзду, позивач продовжувала її ігнорувати та вона не мала можливості передати їй ключі від помешкання, які отримав рієлтор, який запропонував орендувати кімнату у позивача. Від отримання грошових коштів та остаточного розрахунку він категорично відмовився. Фактично орендована кімната площею 12 кв.м перебувала у її користуванні 3 місяці. Нею сплачено 7184,27 грн., з яких 6000,00 грн. орендна плата за користування кімнатою, 1184,27 грн. витрати на оплату комунальних послуг. 08 жовтня 2019 року позивачем подано до суду пояснення до відзиву відповідача в якому вказано, що відповідач орендувала у позивача квартиру після ремонту з підлогою з електропідігрівом на кухні та у ванній кімнаті. Тому застосувати ст. 784 ч. 1 ЦК України про розірвання договору найму вона не мала підстав. Розписка на суму 3184,27 грн., датована 15.01.2019 року, тобто 2000,00 грн правильно враховано до 15 січня 2019 року, а 1184 грн. нараховані за газ, світло, воду та ЖЕК. Відповідач була згодна та сплатила на тих самих умовах, на яких надалі відмовилась сплачувати. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надал суду заяву про розгляд справи за її відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №85505647 від 21.04.2017 року (арк. справи 42). 16 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди, за умовами якого [PERSON] передала в оренду [PERSON] квартиру в [ADDRESS] . Строк оренди 6 місяців до 15.06.2019 року. Орендна плата становить 2000,00 грн. та комунальні послуги. Відповідно до пункту 5 Договору, показники лічильників на 16.12.2018 року: електропостачання - 01892 кВт, вода 119,65 м. куб, газ 10659 м. куб. квартирна плата складає 68,32 грн. Відповідно до пункту 7 Договору оренди, розірвання договору у строки не обумовлені умовами загрожує накладенням штрафу у сумі залогу. На зворотній стороні Договору оренди міститься примітка з підписом позивача у якій вказано, що суму залогу у розмірі 2000,00 грн. вона отримала (арк. справи 5). Згідно розписки від 15.01.2019 року вбачається, що [PERSON] отримав від квартиронаймачки гроші за проживання в квартирі у сумі 3184,27 грн. Дана розписка підписана [PERSON] про те, що вона дала кошти, та міститься підпис [PERSON] про те, що кошти він отримав (арк. справи 4). Позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за користування квартирою за період з 15.01.2019 року до 15.03.2019 року. Згідно ч. 2\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У своєму відзиві на позов відповідач фактично визнала, що проживала в орендованій квартирі до 13.03.2019 року включно, тобто орендна плата за два місяці проживання відповідача у квартирі за умовами Договору становить 4000,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно\~ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно\~ст. 810 ЦК України\~встановлено, що договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина,\~ст. 812 ЦК України. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги, то суд зазначає, наступне. Відповідно до розрахунку за надані послуги з газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] , встановлено, що станом на 04.2019 року показники лічильника становлять 11244,00 м. куб., в договорі оренди квартири, на момент в`їзду відповідача до квартири показники газового лічильника, становили 10659 м. куб. Оскільки відповідачем, відповідно до розписки від 15.01.2019 року, було сплачено грошові кошти за квартплату та комунальні послуги, то з відповідача підлягають стягненню грошові кошти за послуги з газопостачання за період з січня 16.01.2019 року по 31.01.2019 року у сумі 594,15 грн. (відповідно до розрахунку за січень місяць нараховано 1188,30 грн.), за лютий 2019 року у сумі 256,47 грн., з 01.03.2019 року по 15.03.2019 року у сумі 64,13 грн (відповідно до розрахунку за березень місяць нараховано 128,23 грн.). Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, за оплату комунальних послуг, а саме послуг з газопостачання у сумі 914,74 грн. З відомості про нарахування та оплати за електроенергію вбачається, що за період з січня 2019 року по квітень нарахування здійснювалось не за фактично облікованими витратами електропостачання, оскільки перерахунок здійснений у квітні 2019 року та на кінець місяця показники лічильника були -12983 кВт.год. Враховуючи, що на початок січня 2019 року показники лічильника були 12603 кВт.год, то за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року було витрачено 380 кВт.год, то суд вважає, що позивачем не доведено обов`язку сплати відповідачем коштів за електропостачання у розмірі 2752,00 грн., а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 404,40 грн. Окрім того в Договорі оренди обумовлена оплата [PERSON] за послуги у фіксованому розмірі з водопостачання у сумі 119,65 грн. в місяць, та квартплата у розмірі 68,32 грн. в місяць, отже оплата послуг за два місяці становить 239,30 грн, за водопостачання та 136,64 грн. за квартплату. Загальна сума заборгованості відповідача за комунальні послуги перед відповідачем складає 1695,08 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження не у повному обсязі, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення заборгвоаності за договором оренди в розмірі 4000,00 грн. та заборгованості по сплаті комунальних платежів у розмірі 1695,08 грн. \~ \~ \~ \~ На підставі\~статі 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 21 грудня 2019 року.

Outcome: partial