overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2017 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах , від яких сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає із позивачем і знаходиться на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав , просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО № 701072, виданого 02 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину і має змогу виплачувати аліменти на її утримання. Інших утриманців відповідач не має. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, виявилися різні погляди на життя. Просила суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Позивач та її представник в судовому засіданні повністю підтримали подану до суду позовну заяву. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог, відповідач також не вважає можливим збереження сім'ї. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 07 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи надані сторонами по справі в судовому засіданні пояснення, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2019 року звернувся в суд з цим позовом та наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували 06 листопада 1999 року у виконавчому комітеті Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області за актовим записом №06. Свої вимоги мотивував тим, що життя з відповідачем не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Вже тривалий час вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сімї та примирення є не можливим. Позивач в судове засідання не зявився. Надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у її відсутність не надавала. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1999 року у виконавчому комітеті Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області за актовим записом №06. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

позивач [PERSON] 13 серпня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 26 серпня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З червня 2015 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2011 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 181 (а.с 15). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З червня 2015 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 22 грудня 1985 року. Від даного шлюбу у них народилося два сини, які на даний час повнолітні. Вказує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного побуту не ведуть, у них відсутнє взаєморозуміння, та різні погляди на подальше життя. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 14 серпня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 вересня 2018 року, а протокольною ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 22 грудня 1985 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 15 Млинівецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін немає неповнолітніх дітей. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 серпня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну заяву обґрунтовувала тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 11 червня 2003 року шлюб. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 17 вересня 2019 року. Позивач [PERSON] просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 11 червня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 серпня 219 року звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення утримання на користь дружини до досягнення дитиною трьох років. Посилалася на те, що з відповідачем з 21 серпня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з [PERSON] на її користь утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 21серпня 2015 року зареєстрували шлюб. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох рок ів. Як встановлено судом малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, яка не працює. Відповідач по справі матеріальної допомоги дружині не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому суд, враховуючи норми ст. 84 СК України, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

позивач [PERSON] 13 січня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що з листопада 2012 року не проживають разом, сім'я перестала існувати. В судове засідання сторони не з'явилися, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24 квітня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 січня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту нікчемності іпотечного договору від 14 лютого 2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк», за умовами якого [PERSON], у якості забезпечення кредитного договору від 18 лютого 2008 року, передав в іпотеку ПАТ «Ерсте Банк» квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що не позбавлений можливості вимагати встановлення такого факту. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що на момент укладання іпотечного договору у реєстрі були відсутні будь-яки записи щодо наявності заборон відчуження квартири. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає. \~\~ Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 014/ZB0FTX/2/1/1, відповідно до якого [PERSON], у якості забезпечення кредитного договору від 18 лютого 2008 року, передав в іпотеку ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником на цей час є ПАТ «Фідобанк») квартиру [ADDRESS]. Згідно з рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року у цивільній справі за № 520/3362/14-ц, позивачеві [PERSON] розяснено його право звернення з заявою про встановлення факту нікчемності іпотечного договору за № 014/ZB0FTX/2/1/1 від 18 лютого 2008 року. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 256, 257 ЦК України, загальна позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної заяви, оскільки цей строк спливає лише через 3 роки після дати ухвалення рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року, у звязку з чим, суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, рішення прийнято 29 січня 2015 року. Разом з тим суд вважає, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] слід відмовити, оскількипозивачем не надано жодних доказів на підтвердження нікчемності іпотечного договору.

Outcome: dismissed