Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого позовна заява подається Головним територіальним управлінням юстиції, звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Шлюб між батьками не укладався. Дитина народилася в м. Веймар, Німеччина, а проживає разом з відповідачкою у с. Береза Сумської області, Глухівського району. За інформацією Федерального відомства юстиції Федеративної Республіки Німеччина (Центрального органу ФРН з виконання Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року), заявник не задоволений існуючим порядком доступу до дитини. Батько не має прямого контакту з донькою. Спілкування відбувається рідко, і лише через матір [PERSON] , яка вислала заявнику лише 2 фото дитини і 2 короткі відео з нею. Натомість [PERSON] висуває матеріальні вимоги до заявника та перешкоджає його персональній комунікації з дитиною. Надана [PERSON] поштова адреса для листування, як виявилось, є некоректною. Таким чином, порушується право позивача на піклування про дитину: батько не має можливості отримати будь-яку інформацію про дитину, а також виконувати свої батьківські права та обов`язки щодо дитини. На сьогодні заявник фактично не має зв`язку із донькою. Заявник просить надати йому сприяння, наскільки це можливо, враховуючи мовний бар`єр, у налагодженні прямого спілкування з дитиною. 22 лютого 2018 року позивач звернувся через Федеральне відомство юстиції ФРН до Міністерства юстиції України як Центрального органу України з виконання Конвенції з заявою про забезпечення реалізації права доступу до дитини. Позивач просить суд отримати можливість вивозити дитину на обмежений час до ФРН. Витрати на проїзд дитини до ФРН та повернення її в Україну буде нести позивач. Відповідачка у своїх письмових поясненнях зазначила, що ніколи не заперечувала позивачеві бачитися з донькою та не чинитиме жодних перешкод щодо зустрічей позивача з його донькою на території України в її присутності, попередньо погодивши з нею дату та період таких зустрічей. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд встановити спосіб спілкування Позивача з донькою шляхом: - особистого відвідування батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , 3-10 разів на рік в Україні, а з урахуванням віку та режиму дня і/або навчання дитини - також у Німеччині (на час відпусток [PERSON] ); - спілкування через skуре щонеділі з 17.00 год. до 18.00 год. Зобов`язати відповідачку [PERSON] : 1) не чинити перешкод у спілкуванні батька із донькою по телефону, skуре та іншими сучасними засобами комунікації; 2) надавати вільний доступ до дитини під час приїздів батька в Україну; 3) надавати щоквартально інформацію про стан здоров`я дитини, шкільні успіхи дитини, фотографії з особливих подій в житті дитини на прохання позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2019 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 жовтня 2019 року 14 год. 20 хв. 16 жовтня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 26 грудня 2019 року 16 год. 00 хв. в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки та представника третьої особи Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради. 28 жовтня 2019 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що твердження позивача щодо її перешкод у комунікації з дитиною не відповідають дійсності, так як [PERSON] володів поштовою адресою, яка започаткована на час спільного проживання, та має її номер телефону, який є незмінним. Адреса її електронної пошти залишається незмінною вже більше восьми років. Заява позивача про дачу нею неправильної поштової адреси також не має під собою ніяких підстав. Це можна довести навіть самим фактом отримання позивачем копій її листів-відповідей в Головне Територіальне Управління юстиції Сумської області, в яких вказано її поштову адресу, її електронну адресу і її номер мобільного телефону. Ще одним доказом наявності правильної адреси, як її, так і її батьків, є факт отримання позивачем копій її листів, відправлених нею в прокуратуру ФРН і різні судові інстанції ФРН, на яких вказано її адресу та адресу її батьків. Таким чином позивач мав усі можливості для отримання інформації про дитину і для спілкування з дитиною. Однак, позивач протягом більш ніж п`яти років не відправив жодного листа, жодного разу не подзвонив, жодного разу не приїхав для підтримки контакту і спілкування з дитиною. Вона перша встановила контакт з позивачем за допомогою електронної пошти. У своїх листах вона повідомляла позивачеві про успіхи дитини в загальноосвітній школі та музичній школі, про захоплення та інтереси дитини, відправляла фотографії, відео дитини, малюнки та поздоровлення зі святами, адресовані дитиною її батькові. А також вона неодноразово намагалася донести до позивача своє бажання знайти компроміс між ними, як батьками в інтересах дитини. Однак, [PERSON] в своїх електронних повідомленнях переходив на з`ясування відносин і звинувачення, які не мають під собою ніяких реальних підстав. З 26 лютого 2019 року позивач перервав повністю контакт, жодного разу на пряму (тобто не через органи міністерства юстиції) не виявив будь-яким чином бажання увійти в прямий контакт з дитиною (наприклад за допомогою засобів зв`язку або прямої зустрічі). Ці факти доводять те, що право позивача на спілкування з дитиною ніяким чином з її боку не могло бути порушено і доводи, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Позивач безперешкодно може спілкуватися з дитиною з урахуванням мовного бар`єру, відвідувати дитину в Україні з урахуванням стану здоров`я, режиму дня і навчання дитини. За бажанням позивач може отримувати інформацію про стан здоров`я дитини, про шкільні та інші успіхи, як від неї особисто, так і через відповідні установи. 28-29 серпня 2019 року вона з донькою звернулась до практичного дитячого психолога, Громадського об`єднання Психологічна кризова служба, старшого викладача психології СОІППО [PERSON] для отримання психолого-педагогічного дослідження для встановлення особливостей психологічного розвитку та психоемоційного стану доньки [PERSON] , [INFO] . За результатами дослідження з урахуванням особливостей дитини, вікових та індивідуальних можливостей дитини рекомендовано кількість і тривалість зустрічей з батьком планувати відповідно до власного бажання дитини, враховувати те, що вихованням дитини займається тільки вона, як мама, [PERSON] на протязі тривалого часу - семи років, і є для дитини психологічно найближчою людиною, яка забезпечує її розвиток та психологічну рівновагу та захищеність. Психолог не рекомендує різкої зміни життєдіяльності, а саме стосовно вимоги позивача відносно спілкування на одинці, виїзду за кордон за місцем його проживання без формування відповідної потреби у самої дитини. Зазначені вимоги позивача на даний момент є дестабілізуючим фактором та може негативно вплинути на її психічний та особистий розвиток, і порушує її право на безпечне середовище. Виїзд дитини до позивача на територію ФРН вона вважає можливим, на даний момент, з урахуванням висновку психолога тільки разом з нею та після виконання наступних пунктів: - подолання мовного бар`єру, тобто вивчення позивачем української мови на рівні достатньому для спілкування з донькою і відповідно сприяння з її сторони у вивченні дитиною німецької мови; - на час подолання мовного бар`єру спілкування у її присутності, з її допомогою; - встановлення довірливих відносин між позивачем та дитиною; - обов`язкова згода самої дитини на спілкування з батьком та на поїздку до позивача у ФРН. Виконання цих умов необхідно для збереження нормального психологічного та психічного стану дитини. З наведених фактів вбачається, що ні вона, ні інші особи не перешкоджали і не перешкоджають позивачу спілкуватися з дитиною та отримувати інформацію про її життя та розвиток, що позивач на протязі тривалого часу не бажав будувати стосунки з донькою, не вживав ніяких дій щодо вибудови стосунків і не надав ніяких доказів з приводу перешкоджання спілкуванню, отриманню інформації про стан здоров`я дитини. Тому доводи позивача є такими, що не відповідають дійсності, а вимоги незаконними, у зв`язку з чим, просить суд їх не задовольняти. Просить взяти до уваги, що інформація, зазначена в розділі IV заяви позивача про реалізацію прав особистого доступу, не є більше дійсною. Після розгляду і вивчення всіх виявлених фактів прокуратура і суд міста Ерфурта в ФРН прийняли 16 січня 2019 року рішення про закриття справи за відсутністю складу злочину (т. І а.с.47-50). 11 грудня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що за відомим позивачу номером телефону ніхто не відповідав. Роботодавець [PERSON] , а також органи влади Німеччини не знали, де знаходиться дочка позивача, мати дитини [PERSON] та її дочка [PERSON] . Банки, школа, дитячий садок та реєстраційна служба також зверталися до позивача, щоб вирішити питання з недоступністю останніх. Спроба доньки позивача [PERSON] зв`язатися поштою на адресу бабусі [PERSON] не принесла результату. Дані факти свідчать про усвідомлення відповідачкою своїх неправомірних дій. Це підтверджується рішенням районного суду Веймара від 18 березня 2015 року про виключне право батьківського піклування, пов`язану з передачею дитини позивачу, як батьку дитини. Першу адресу ( [ADDRESS] ) позивачу надав прокурор Ерфурта у листі від 16 квітня 2018 року. Інформацію стосовно власної доньки позивач вперше отримав 01 жовтня 2018 року та 07 жовтня 2018 року. Це були 2 фотографії [PERSON] , які надіслані електронною поштою. Прямого спілкування, такого як, наприклад, через платформу Skype, не було, але умовою для такого спілкування були матеріальні запити від матері дитини (т. І а.с.76-79). 03 січня 2020 року від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивачу з початку конфлікту між ними було відомо про місце знаходження доньки [PERSON] і на території Німеччини і на території України. Відомі позивачу номери телефонів [NUMBER] і [NUMBER] дійсні до теперішнього часу, але дзвінків від позивача за цими номерами не надходило жодного разу, цей факт можливо підтвердити роздруківкою телефонних з`єднань. Також інформація стосовно адреси її батьків, то вони були надані позивачу і є дійсними до теперішнього часу. Виїзд її дочки [PERSON] на територію ФРН на постійне місце проживання був законним, що підтверджено нотаріально завіреною згодою батька дитини. Також не відповідає дійсності інформація викладена позивачем стосовно того, що батько її старшої доньки [PERSON] не міг зв`язатись з нею. Батько старшої доньки проживає на території окупованого Криму, донька постійно підтримує з ним зв`язок, про що погоджується свідчити у суді. Також вона має сина [PERSON] , віком 15 років, який за власним бажанням проживає з батьком [PERSON] та навчається на території Німеччини, та з яким знайомий та спілкується позивач. З сином вона підтримує стосунки, він обізнаний про місце її проживання, має всі засоби зв`язку з нею, тому у позивача були всі можливості для зв`язку з нею та дитиною. Закриття кримінальної справи пов`язане з виявленням обставин і причин виїзду її і дітей на Україну - систематичний психічний і фізичний вплив позивача на неї і дітей. Позивачем неправдиво викладені обставини того, як, коли і яким чином вона з доньками вимушена була покинути територію Німеччини. Зазначає, що 14 січня 2014 року позивач насильницькими діями вигнав її з неповнолітніми дітьми з квартири, після чого вона звернулась в місцеву соціальну службу по захисту дітей. Спеціаліст зазначеної служби дав їй консультацію, допомагав їм знайти тимчасове житло через організацію по захисту дітей, але на той час вільного житла не трапилось. Після чого співробітник служби порекомендував звернутися їй за допомогою до рідних за тимчасовою допомогою. Єдиними рідними людьми для неї в тій ситуації були батьки, тому повернутися до них було єдиним вирішенням їхніх з дітьми проблем (т. І а.с.97-98). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 04 березня 2020 року, 13 год. 40 хв. Визначено дати судового розгляду 12 березня 2020 року, о13 год. 40 хв., 19 березня 2020 року о 14 год. 00 хв. 12 березня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 19 березня 2020 року у зв`язку з клопотанням відповідачки надати час для можливості звернення за правовою допомогою. 19 березня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 06 травня 2020 року у зв`язку з клопотанням відповідачки про відкладення розгляду справи. 06 травня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 01 липня 2020 року у зв`язку з неявкою представника відповідача та представника третьої особи. 01 липня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 вересня 2020 року, у зв`язку з клопотанням відповідачки про відкладення 10 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 02 листопада 2020 року у зв`язку з клопотанням відповідачки про відкладення. 02 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 28 грудня 2020 року у зв`язку з клопотання відповідачки про відкладення. 23 листопада 2020 року від представника Служби у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації Сумської області надійшло клопотання про заміну третьої сторони у справі на виконавчий комітет Шалигінської селищної ради, як орган опіки та піклування, виключити як неналежну третю особу Службу у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації (т.І, а.с.207). Протокольною ухвалою суду від 28 грудня 2020 року залучено до участі у справі, як третю особу виконавчий комітет Шалигинської сільської ради, як орган опіки та піклування, роз`яснено право надати письмових пояснень на позов; розгляд справи відкладено до 14 січня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання третьої особи та клопотанням відповідачки про відкладення розгляду справи. 14 січня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 22 лютого 2021 року у зв`язку з неявкою представника позивача з належними повноваженнями. 22 лютого 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 травня 2021 року у зв`язку з клопотанням відповідачки про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. 07 травня 2021 року протокольною ухвалою суду замінено третю особу виконавчий комітет Шалигинської сільської ради на належну - Службу у справах дітей Шалигинської селищної ради, в зв`язку з закінченням робочого часу, по справі оголошено перерву до 18 червня 2021 року. 18 червня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 липня 2021 року у зв`язку з клопотанням відповідачки про відкладення у зв`язку з хворобою та госпіталізацією. 07 липня 2021 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 11 жовтня 2021 року у зв`язку з необхідністю викликати свідків по справі. 11 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 14 год. 30 хв. 02 листопада 2021 року за клопотанням відповідачки про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою. 02 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошено перерву для забезпечення явки свідків до 30 листопада 2021 року о 14 год. 45 хв. В зазначеному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково, представник третьої особи підтримала рішення комісії з питань захисту прав дитини Шалигинської селищної ради Шосткинського району Сумської області від 28 травня 2021 року № 2. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] в м. Веймар народилася [PERSON] , її матір`ю є [PERSON] , а батьком - [PERSON] , що підтверджується інформацією про реалізацію права особистого доступу (т. І а.с.6-11), а також копією свідоцтва про народження дитини (т. І а.с.12). 05 червня 2018 року на адресу Головного Територіального Управління юстиції в Сумській області від [PERSON] надійшло повідомлення, в якому вона зазначає, що на її адресу надійшов лист Головного Територіального Управління юстиції в Сумській області від 25 травня 2018 року №6886/07-03 щодо розгляду заяви [PERSON] про забезпечення реалізації прав доступу до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим інформує, що не заперечує щодо реалізації прав батька - [PERSON] на спілкування з донькою - [PERSON] . Враховуючи, що донька [PERSON] більше чотирьох років не бачилась з батьком [PERSON] та взагалі не володіє німецькою мовою, питання відносно графіку на спілкування з дитиною потребує певних коригувань та уточнень в частині «Відпусток до ФРН», а також певних гарантій, що [PERSON] поверне їй доньку в обумовлений термін (т.І, а.с.14). Листом від 01 жовтня 2018 року [PERSON] повідомляє Головне Територіальне Управління юстиції в Сумській області актуальну електронну адресу та номер мобільного телефону (т.І, а.с.15). З довідки Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області від 18 жовтня 2019 року №1980 вбачається, що [PERSON] дійсно проживає у своїх батьків [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і має склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] (т. І а.с.57). З повідомлення Прокуратури м. Ерфурт від 16 січня 2019 року, що надіслано на адресу [PERSON] , вбачається, що постановою від 16 січня 2019 року слідчий процес проти неї стосовно викрадення неповнолітнього припинений за згодою суду (т. І а.с.58-60). Відповідно до довідки від 21 серпня 2019 року №101 вбачається, що [PERSON] , 2012 року народження дійсно навчається в 2 класі «Опорного закладу освіти Шалигінської селищної ради «Шалигінська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Глухівського району Сумської області (т. І а.с.61). З характеристики опорного закладу освіти «Шалигінської селищної ради «Шалигінська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» від 18 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] навчається у школі з другого класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, уважна, дисциплінована учениця. Має навчальні досягнення високого рівня. Здібна, має гарну пам`ять, логічне конкретне мислення, відповідально ставиться до навчання, швидко запам`ятовує учбовий матеріал, має високий навчальний потенціал. З цікавістю опановує всі шкільні предмети. На уроках працює активно, творчо, виконує домашнє завдання, до\-помагає однокласникам. Багато читає, цікавиться додатковою літературою. Ввічлива, весела, товариська, врівноважена, розсудлива, акуратна. Завжди свідомо виконує правила поведінки. Користується повагою серед однокласників. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки (цікавиться навчанням, допомагає досягти успіху, приймає активну участь у житті класу, надає допомогу класному керівнику)(т. І а.с. 62). Відповідно до довідки від 19 серпня 2019 року №3 Комунального закладу «Глухівська школа мистецтв ім. Максима Березовського», [PERSON] навчається в КЗ «Глухівська школа мистецтв ім. М.Березовського» на фортепіанному відділі з вересня 2018 року, переведена в 2 клас (т. І а.с.63). З характеристики Комунального закладу «Глухівська школа мистецтв ім. Максима Березовського» вбачається, що [PERSON] навчається в 2 класі фортепіанного відділу. Учениця має відмінні музичні дані. За час навчання проявила виключну дисциплінованість, працелюбність, старанність та вихованість. Результатом наполегливої роботи є перемоги [PERSON] в різних конкурсах юних піаністів, а також виконання концертної програми в ДТТТМ м. Бахмач, Чернігівської області у травні 2019 року. Всебічну підтримку творчого розвитку дитини надає мати, [PERSON] (т. І а.с.64). З медичної довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Глухівського району Глухівської районної ради вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку в дитячій поліклініці Глухівської районної ради з 2015 року (т. І а.с.65). З висновку за результатами психолого-педагогічного дослідження практичного психолога [PERSON] від 10 жовтня 2019 року вбачається, що за запитом [PERSON] 28-29 серпня 2019 року було проведено психодіагностичне дослідження особливостей психічного розвитку та психоемоційного стану її доньки - [PERSON] , [INFO] . В усіх запропонованих проективних ситуаціях дівчинка стійко виявляє прихильність та близькість до матері. Це постать, що завжди найпершою, з найближчою дистанцією знаходиться біля дівчинки. Саме мама виступає для дівчинки джерелом та гарантом захищеності, комфорту, безпеки. Образ батька невизначений. Його постать відсутня на усіх малюнках. Дівчинка не використовує жодних символів чи деталей, що можна хоча б наблизити до його присутності у житті дитини. Жодних самостійних, з власної ініціативи, висловлювань за час психолого-педагогічного вивчення, що пов`язані з радісними очікуваннями, позитивними перспективами та планами з боку батька, дівчинка не виявила. Усе вищезазначене може означати не сформованість потреби у спілкуванні з батьком, не включення його у поле життєдіяльності, недостатність або навіть відсутність емоційного зв`язку між ними. Особа батька виникає лише в одній ситуації - розподіл подарунків, коли [PERSON] назвала його в якості людини, якій би вона хотіла зробити подарунок. За поясненнями [PERSON] , вона сама ініціює пропозиції дівчинці щодо привітань батька, повідомлень його про власні здобутки, надсилання йому фото з власного життя дитини або малюнків. Такі випадки засвідчують намагання [PERSON] максимально виконати свої материнські зобов`язання, самостійно, без участі батька, сформувати у дитини емоційну його привабливість. Триває процес адаптації до нових умов проживання та навчання, соціального оточення [PERSON] , що вимагає від неї значного психологічного напруження. При цьому, жорсткі вимоги зміни режиму життєдіяльності, спілкування з батьком, без особистісної готовності до цього самої дівчинки, без формування відповідної її потреби у цьому слугують дестабілізуючими факторами, що можуть негативно вплинути на психічний, особистісний розвиток дитини, порушити психологічну рівновагу як самої дівчинки, так і родини в цілому, зачіпають її права на екологічний розвиток та безпечне середовище. Враховуючи особливості психічного розвитку дитини, її інтереси, а також характеристики ситуації, що склалась, можна рекомендувати: - уникати ситуацій, що викликають підвищену емоційну напругу; - забезпечити стабільний життєвий розпорядок та режим дня у відповідності до вікових можливостей дитини; - зміни вводити поступово з урахуванням особливостей їх сприйняття та реагування на них дівчинки; - спланувати та привести у відповідність до вікових та індивідуальних можливостей дитини кількість та тривалість зустрічей з батьком, з огляду на власне бажання дівчинки; - зустрічі з батьком проводити у присутності матері [PERSON] для забезпечення [PERSON] достатнього рівня відчуття безпечності, захищеності та комфорту; - індивідуальні заняття дівчинки з психологом з метою зниження рівня тривожності та напруженості, а також профілактики заїкання (т. І а.с.53-56). За висновком за результатами психолого-педагогічного дослідження за запитом [PERSON] від 02 травня 2021 року практичним психологом ГО Психологічної кризової служби СОІППО [PERSON] було проведено повторне психодіагностичне дослідження особливостей психоемоційного стану та прихильностей доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що ставлення [PERSON] до батька нестійке. Його постать, як і раніше, відсутня на усіх малюнках. Дівчинка не використовує жодних зображень чи символів, що свідчили б про його присутність у життя дитини. Поряд з тим, з`явилась незначна кількість виборів дівчинки постаті батька в ситуаціях відпочинку, проте навіть у цих ситуаціях його фігура найбільш дистанційована від [PERSON]. Помітно, що ситуація в родині продовжує відчуватись дівчинкою як невизначена, проте рівень стресу стосовно цього значно знизився. [PERSON] розповідає про поодинокі епізоди спілкування з татом через листування електронною поштою під час поздоровлень з Днем народження, проте емоційного забарвлення та піднесення під час розповідей дівчинка не виявляє. Можна зробити висновок, що дитина не ізольована від батька, він має вільний доступ до неї, проте зацікавленості, намагання спілкуватись з донькою дівчинка не відчуває. У спонтанних висловлюваннях [PERSON] можна помітити образу на батька. Природньо, що дівчинка має потребу в його присутності у своєму житті, проте емоційний зв`язок з ним можна охарактеризувати як невиражений, несформований (т. ІІ а.с.47-49). Комісією з питань захисту прав дитини Шалигінської селищної ради Шосткинського району Сумської області постановлено рішення від 28 травня 2021 року №2 про участь батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що малолітня [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , умови проживання дитини добрі. Дівчинка навчається в «Опорному закладі освіти Шалигинської селищної ради «Шалигинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», учениця старанна, працелюбна, дисциплінована, має високий рівень знань. Дитина активна, товариська, розвинена відповідно до віку. Матір [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться навчанням, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класоводом. Батько [PERSON] жодного разу до навчального закладу не з`являвся, з приводу отримання інформації щодо успішності та навчання [PERSON] до адміністрації школи не звертався. Стан здоров`я дівчинки задовільний. Зовнішній вигляд завжди охайний. Також, [PERSON] навчається в фортепіанному відділі КЗ «Глухівська школа мистецтв ім. М. Березовського», має відмінні музичні дані, бере участь у конкурсах. Практичним психологом ГО Психологічної кризової служби СОІППО проведено психодіагностичне дослідження особливостей психічного розвитку та психоемоційного стану малолітньої [PERSON] , в результаті чого встановлено, що в дівчинки виявлено велику прихильність та близькість до матері. Образ батька невизначений, емоційний зв`язок із ним відсутній. Мати дитини [PERSON] повідомила, що жодних перешкод у спілкуванні доньки [PERSON] із [PERSON] не чинить. Батькові відома адреса проживання дитини, номер телефону матері, адреса її електронної пошти. Проте, жодних спроб вийти на зв`язок із донькою батько не робив. Навпроти, ініціатором спілкування була саме [PERSON] . Стосовно виїзду дитини без її супроводу до Німеччини матір не згодна, оскільки [PERSON] взагалі не володіє німецькою мовою, а її батько [PERSON] українською. Також, бажання їхати без матері не виявляє і сама дитина. Беручи до уваги думку членів комісії, а також результати відкритого голосування, орган опіки та піклування вважає за доцільне: 1. Рекомендувати батькові [PERSON] спілкуватись із малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , через Skуре зв`язок щонеділі з 17.00 год. до 18.00 год., в інші дні за домовленістю з матір`ю дитини. 2. Особисте відвідування в присутності матері (ураховуючи мовний бар`єр), в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку за місцем проживання дитини [PERSON] та з урахуванням її бажання. 3. [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] та не чинити перешкод у спілкуванні батька з донькою (т. ІІ а.с.40-42). 12 лютого 2021 року начальником служби у справах дітей Шалигинської селищної ради Ілейко Н.М., фахівцем із соціальної роботи комунальної установи «Центр надання соціальної послуги» Березівської сільської ради [PERSON] , начальником відділу освіти, молоді та спорту Шалигинської селищної ради [PERSON] складено акт обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В акті зазначено, що житло складається: загальна площа - 111,5 кв.м; житлова площа - 55 кв.м. всі члени сім`ї мають окремі кімнати. Сім`я проживає в дерев`яному будинку який має пічне опалення та твердопаливний котел, електропостачання, водопостачання (водяна свердловина), каналізацію. В будинку є всі необхідні меблі (стільці, столи, шафи, диван, крісла, спальні ліжки та інше), вся побутова техніка для забезпечення комфортного проживання родини (телевізор, холодильник, варильна поверхня, духова шафа, морозильна камера, пральна машина, мікрохвильова піч). Є в наявності вся комп`ютерна техніка, гаджети, В кімнатах чисто, санітарно- гігієнічний стан добрий. Родина оброблює присадибну ділянку. З домашнього господарства утримують птицю, домашніх тварин. У дворі є всі господарські будівлі, дитячий майданчик. Дідусь та бабуся мають власний автомобіль, на якому родина має змогу добиратися до міста в зручний для родини час. Створені всі житлово-побутові умови для проживання малолітніх дітей. Діти навчаються в «Опорному закладі освіти Шалигинської селищної ради «Шалигинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів»: [PERSON], учениця 3 класу: [PERSON], учениця 11 класу. [PERSON] є ученицею по класу «фортепіано», 3 клас, комунального закладу «Глухівська школа мистецтв ім. М.С.Березовського». В домі наявний музичний інструмент - фортепіано, що дає змогу дитині займатися вдома. Діти забезпечені одягом та взуттям відповідно до сезону, мають окремі спальні місця, забезпечені канцелярським приладдям для навчання, мають місце для занять, забезпечені продуктами харчування. Мати належним чином виконує обов`язки по утриманню, вихованню та навчанню дітей (т. ІІ а.с.44). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка є її матір`ю. З тих пір, як вони переїхали в будинок позивача в Німеччині, коли саме не пам`ятає, за його ініціативою, його відношення до них, як до дітей погіршилося. Він застосовував насилля, міг закричати, підняти руку, і на цій підставі виникали конфлікти. 14 січня 2014 року у свідка з позивачем стався черговий конфлікт, вона з ним посварилася. Коли це почула мама, то стала її захищати, а позивач почав штовхати відповідачку, не дивлячись на те, що у тої була на руках дитина. Позивач почав виганяти їх з дому. Мама відправила її до школи, а сама звернулась до організації, де їй надали допомогу. Вони вимушені були поїхати, бо їм ніде було жити. Вони поїхали до бабусі і дідуся в Євпаторію , а потім переїхали в с. Шалигине. З позивачем мешкали на протязі 2-3 років. Позивач володів лише німецькою мовою, вони з ним спілкувалися лише німецькою. З моменту приїзду в Україну, позивач жодного разу не приїзжав до них. При конфліктах позивач застосовував фізичну силу і морально давив. Донька [PERSON] тоді була маленька. Позивач відбирав у них ключі, викручував руки. З ним було нестерпно жити, іншого житла вони не мали. Позивачу було відомо номер телефону матері і адресу, за якою вони мешкають зараз. В судовому засіданні Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю відповідачки [PERSON] , позивача знає заочно, ніколи з ним не спілкувалася. В січні 2014 року їй подзвонила дочка, і вона зрозуміла, що ситуація у сім`ї незродова, є конфлікти на побутовому підґрунті. Дочка подзвони та повідомила, що у [PERSON] був конфлікт з онукою [PERSON] , він підняв руку на онуку, і дочка вступилася. Біллер сказав, що як він повернеться з роботи, щоб вони забиралися з його будинку. Вона сказала дочці, щоб вона приїздила. Коли діти приїхали: дочка [PERSON] , онука [PERSON] та онука [PERSON] , жодних дзвінків, приїздів з боку позивача не було. Жодного інтересу до дитини він не проявляв. Коли діти були у відпустці влітку 2013 року, то дочка приїжджала з дітьми, і [PERSON] розмовляв з дочкою [PERSON] по Skype по телефону. Тобто позивач знав, адресу, де вони- батьки відповідачки - проживають, адресу електронної пошти, телефони. На сьогоднішній день [PERSON] 9 років, вона не чула, щоб позивач цікавився нею. Матеріально позивач онучці [PERSON] не допомагав, він не проявляє жодного інтересу до неї. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні суду пояснила, що вона є старшим викладачем кафедри психології Сумського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти. [PERSON] звернулась до неї як до фахівця в галузі психології. Зазначила, що у неї було декілька звернень від відповідачки, вперше у 2019 році щодо психоемоційного стану доньки [PERSON] , 2012 року народження. Щоб визначити заявлені проблеми були застосовані методики, і вона описала у висновку за результатами психолого-педагогічного дослідження. [PERSON] розвинена дівчинка, під час обстеження її у 2021 році, батько в її «картинці світу» не є об`єктом життєдіяльності, постать батька з`являлась дистанційно у певних ситуаціях, що стосувалися відпочинку. Дівчинка має нестійке ставлення до батька і у неї не сформований психоемоційний зв`язок з ним, тобто не вистачає досвіду взаємодії з батьком. Дитина дуже цікавиться родинними зв`язками, є цінність у батьківських ставленнях. У дитини відсутній зв`язок з батьком. Є окремі епізоди зв`язку батька з дитиною через електронні листи, це приклад - поздоровлення з Днем народження, проте емоційних реакцій дитина не має, вона не розуміє, чому батько не цікавиться нею. Повідомила, що мати пропонує дівчинці повідомляти тата про якісь події, і вона іноді погоджується, а іноді - не хоче. Контакт між донькою і батьком може бути налаштований, проте такий процес має виражатися в часі і має бути набір певних дій за доброї волі батька і доброї волі дівчинки. Вона пропонує певні умови - в присутності матері або інших членів родини, а потім - в залежності від результату, говорити про тривалий контакт без присутності матері. Весь цей час у неї формувалася певна позиція, і щоб вона змінилась мають бути події з боку батька. Життя людини насичене контактом з людьми, які її оточують. Якщо присутні близькі люди, то для неї буде більш звична ситуація. З приводу того, що дитина не розуміє мову - тут повинні бути певні зусилля і воля батька, і можливо з участю перекладача, мами. В подальшому час зустрічей повинен бути наростаючим. З урахуванням віку, тривалості проживання дитини з мамою, бабусею, вона відсторонена від батька, і у неї не достатнє розуміння, що таке батько, повного розуміння про нього немає. Спілкування з батьком буде дуже травмуючим, бо на даний момент людина чужа, у неї немає досвіду. Треба планувати зустрічі з дотримання умови бажання дитини, наскільки вона виявляє ознаки страху. У знайомому місці у присутності знайомої людини, щоб була організована діяльність, яку полюбляє дівчинка і бути готовим зупинитися тоді, коли дівчинка почне виявляти ознаки втомленості чи психоемоційне переживання. За ст. 1 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей цілями цієї Конвенції є: а) забезпечення негайного повернення дітей, незаконно переміщених до будь-якої з Договірних держав або утримуваних у будь-якій із Договірних держав; та b) забезпечення того, щоб права на опіку і на доступ, передбачені законодавством однієї Договірної держави ефективно дотримувалися в інших Договірних державах. Згідно ст. 5 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей для цілей цієї Конвенції: а) «права піклування» включають права, пов`язані з піклуванням будь-якої особи про дитину, і зокрема, право визначати місце проживання дитини; b) «права доступу» включають право переміщення дитини на обмежений час у місце інше, ніж місце її постійного проживання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки дитини зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття нею повної загальної середньої освіти. В силу ст.ст. 157, 158, 159 СК України той з батьків з ким проживає дитина не має права чинити перешкод іншому з батьків, якій проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. В разі, коли той з батьків, з ким проживає дитини, чинить іншому батьку перешкоду у спілкуванні з дитиною, спір між батьками вирішується органом опіки та піклування, а вразі ухилення батька, з яким проживає дитини, від виконання рішення органу опіки та піклування, - судом. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Під час судового розгляду встановлено, що між сторонами виник спір з приводу встановлення способу спілкування батька з дочкою [PERSON] , [INFO] . Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому під час вирішення спору щодо виховання дитини, зважаючи на її вікову категорію, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини спілкуватися з батьками. Крім того, коли суд бажає вислухати думку дитини аби визначити її побажання щодо проживання з одним із батьків, та при цьому не травмувати психіку дитини та уникнути тиску на неї, суд доручає органам опіки та піклування провести невимушену бесіду з дитиною в домашніх або інших комфортних для неї умовах, та повідомити суд про результати цієї бесіди. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. При цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частина третя статті 171 СК України). В судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона навчається у 4 класі, батька не пам`ятає, в маленькому віці була. З татом хотіла б спілкуватися, тільки по телефону поки що. Зараз не хоче спілкуватися з татом, їхати до нього до Німеччини не хоче. Нічого поганого тато не зробив. Зазначила, що у неї є брат [PERSON] , він проживає у Німеччині. Приїжджають на канікули, а вони орендували квартиру. З [PERSON] спілкуються на німецькій мові. Вона говорить мамі фразу, а мама перекладає, або по телефону з перекладачем. З татом по телефону вона б спілкувалась. Спілкується з татом брата [PERSON]. Живе з мамою, дідусем та бабусею і [PERSON] . З татом вживу ніколи не бачилась, бачила тільки фото, по відеозв`язку не бачила. Якщо б він приїхав в Україну, вона б поспілкувалась з ним недовго в присутності мами, і все. Тато не телефонував з тих пір, як вони поїхали. Мама пропонувала відправити листівку тату, і якщо вона погоджується, то малює листівку, і мама перекладає її, і відправляють про інтернету. Вона б хотіла бачити тата по відеозв`язку. Частиною 2 ст. 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідачкою не надано до суду доказів, які б підтверджували, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дочки, негативно впливає на її стан здоров`я. Відсутні факти, які б свідчили про вчинення позивачем неправомірних дій щодо дитини, та необхідність обмеження прав заявника на безперешкодне спілкування з дитиною. Оскільки позивач проживає окремо від дитини і не має можливості приймати участі у її вихованні в повному обсязі, наявні підстави для встановлення способу його спілкування з дочкою через Skype щонеділі з 17.00 год. до 18.00 год., в інші дні - за домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, враховуючи обставини того, що [PERSON] не володіє німецькою мовою. Необхідність проведення зустрічей в присутності відповідачки також обумовлене психоемоційним станом дитини, відсутністю сталого психологічного зв`язку дочки з батьком, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю. З встановлених під час судового розгляду обставин вбачається, що для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька. Що стосується вимог позивача про його особисте відвідування 3-10 разів на рік в Україні, а з урахуванням віку та режиму дня і/або навчання дитини - також у Німеччині (на час відпусток позивача), суд враховує висновки за результатами психолого-педагогічного дослідження та показання свідка [PERSON] , які вказують на відсутність емоційного зв`язку між позивачем та дочкою. Суд також враховує висловлену думку малолітньої [PERSON] , яка в судовому засіданні зазначила, що має бажання спілкуватися з батьком за телефонним або відеозв`язком, а також в разі його відвідування України, проте не має бажання їхати до нього в Німеччину. За таких обставин суд вважає за необхідне встановити спосіб участі позивача у спілкуванні з дочкою шляхом періодичних побачень на території України в присутності матері дитини з урахуванням бажання дочки [PERSON] , [INFO] , під час перебування позивача на території України з попереднім повідомленням відповідачки та узгодженням з нею часу і місця зустрічей з урахуванням режиму дня та навчання дитини. Такий спосіб участі батька у спілкуванні з малолітньою дочкою враховує інтереси дитини, її вік, постійне проживання із матір`ю, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Під час судового розгляду не було встановлено обставин, які б вказували на те, що з боку відповідачки [PERSON] здійснювалися перешкоди у спілкуванні позивача [PERSON] з дочкою [PERSON] , [INFO] . Зокрема, з обставин встановлених в судовому засіданні вбачається, що саме з боку відповідачки здійснювалися заходи направлені на повідомлення позивача про життя дочки шляхом направлення на його електронну адресу листів. Вказані доводи відповідачки позивачем не спростовано. Суду не надано належних та достовірних доказів на підтвердження обставин висування відповідачкою вимог матеріального характеру взамін спілкування позивача з дочкою, також як і не надано таких доказів, які б вказували на намагання позивача спілкуватися з дочкою за допомогою телефонного зв`язку, інтернетзасобів, та наявності перешкод з боку позивачки з цього приводу. Також позивачем не доведено обставин перешкод з боку матері [PERSON] у вільному доступі на прохання позивача до дитини під час його приїздів в Україну та отриманні будь-якої інформації про стан здоров`я дитини, шкільні успіхи дитини, фотографій з особливих подій в житті дитини. За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачки не чинити перешкод у спілкуванні батька із донькою по телефону, skуре та іншими сучасними засобами комунікації; надавати вільний доступ до дитини під час приїздів батька в Україну; надавати щоквартально інформацію про стан здоров`я дитини, шкільні успіхи дитини, фотографії з особливих подій в житті дитини на прохання позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та необхідно встановити спосіб спілкування [PERSON] з дочкою [PERSON] , [INFO] : через Skype у визначені дні за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] в її присутності та шляхом періодичних побачень на території України в присутності матері дитини [PERSON] з урахуванням бажання дочки [PERSON] , під час перебування позивача на території України з попереднім повідомленням [PERSON] та узгодженням з нею часу і місця зустрічей з урахуванням режиму дня та навчання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial