Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач 27.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, предметом якої є визнання домоволодіння [ADDRESS] спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (баби позивача) та визнання за позивачем права власності на дане домоволодіння в порядку спадкування за правом представлення після її смерті. 11.06.2020 року позивач уточнила позовні вимоги та просить: встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є бабою [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] з 1942 року по день смерті останнього, тобто до [INFO] ; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини - домоволодіння [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати домоволодіння [ADDRESS] спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 34.5 кв.м. та господарчих будівель та спору: сарай - Б, погріб - В. огорожа/ворота -1,2, замощення - 1, в порядку спадкування за правом представлення після смерті баби, [PERSON] , померлої [INFO] . Як на підставу уточненого позову позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] - батька Позивача. [PERSON] помер [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 10 квітня 2019 року Позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіної І.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за спірне домоволодіння. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті баби, [PERSON] , оскільки Позивачем не надано документів, що підтверджують наявність факту реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , факту народження у [PERSON] сина [PERSON] , батька [PERSON] . Згідно тексту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом рекомендовано Позивачу звертатися до суду саме з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а не встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем. Неможливість завершення процедури оформлення спадщини нотаріусом обумовлена тим, що документально спадкове майно зареєстровано не за спадкодавцем ( [PERSON] ), а за [PERSON] , спадщину після смерті якого фактичним управління прийняли спадкоємці останнього, після смерті яких фактичним управлінням прийняла [PERSON] . Таким чином, титульним власником спірного домоволодіння є [PERSON] (дана обставина підтверджується свідоцтвом про право приватної власності від 26 лютого 1959 року, копія якого долучається до матеріалів справи, оригінал свідоцтва зберігається у Позивач по справі). [PERSON] був чоловіком [PERSON] . [PERSON] мала сина від попереднього шлюбу - [PERSON] , який в свою чергу був батьком [PERSON] , тобто рідної баби Позивача. За життя [PERSON] належало спірне домоволодіння. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] на час смерті [PERSON] була неповнолітньою і перебувала на повному утриманні останнього. Після смерті [PERSON] спірне домоволодіння мали успадкували його дружина, [PERSON] та нерідна онука [PERSON] , як утриманець померлого спадкодавця, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. [PERSON] заповіту не складав, тому спадкування здійснювалось за законом. [PERSON] та [PERSON] мали бути єдиними спадкоємцями [PERSON] . Однак зважаючи на те, що документальне підтвердження факту перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] відсутня, [PERSON] , як утриманець померлого [PERSON] , вважається єдиним спадкоємцем останнього. Після смерті [PERSON] в спірному домоволодінні залишились проживати [PERSON] на її онука (донька [PERSON] - сина від попереднього шлюбу) [PERSON] . Таким чином, [PERSON] фактично прийняли спадщину - спірне домоволодіння після смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті у спірному домоволодіння залишилась проживати [PERSON] , яка проживала в даному домоволодінні до дня своєї смерті. [PERSON] померла [INFO] . Оскільки померла [PERSON] за життя заповіту не складала, спадкування її майна має здійснюватися за законом. Син [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] . Оскільки батько Позивача, [PERSON] помер до відкриття спадщини, Позивач по справі є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення. Тобто, Позивач, як онука померлої [PERSON] повинна спадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові [PERSON] , якби він був жив на час відкриття спадщини. Отже, у зв`язку з відсутністю умов та можливостей отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач та її представник у судове засідання викликались, але не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заявив клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому, під час ухвалення рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] . 10 квітня 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіної І.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за спірне домоволодіння, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті баби, [PERSON] , оскільки Позивачем не надано документів, що підтверджують наявність факту реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , факту народження у [PERSON] сина [PERSON] , батька [PERSON] Документальне підтвердження вище перелічених фактів родинних відносин відсутнє, але їх встановлення має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення її особистого майнового права на спадок після померлої у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На їх підтвердження позивачем надані акти та відповідні довідки. Приписом ч.2 ст.256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, ніж передбачені ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. У відповідності із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року визначається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги при визнання прав на спадщину судовому розглядові не підлягають. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Як встановлено ст.1218, ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що [PERSON] є бабою [PERSON] , яка з 1942 року по [INFO] перебувала на утриманні [PERSON] та прийняла після його смерті спадщину, а тому позивач має право на прийняття спадщини після неї, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved