Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 грудня 2016 року звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником будинку за адресою по вул. Одеська, буд.83 м. Дружківка згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського округу [PERSON] 21.09.2012 року та зареєстрований у реєстрі за № 6254. З відповідачем вони були співмешканцями, тому вона і зареєструвала останнього в будинку. Більше року тому відповідач виїхав з будинку з усіма речами, але залишився зареєстрованим в її будинку. Самостійно своє місце реєстрації відповідач не змінив та не проживає за спірною адресою вже понад рік, комунальні послуги не сплачує. В звязку з чим вона була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав наведених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] пояснила, що є знайомою [PERSON], знає що вона жила разом із співмешканцем Дімою, який приблизно у листопаді 2015 року виїхав та не повертався. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] та по сусідські вони спілкуються. Останній раз він бачив відповідача ще у листопаді 2015 року. Де він зараз не знає та зі слів позивачки знає, що він забрав свої особисті речі та виїхав. Свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою відповідача, але з ним не спілкується. Ще у листопаді він виїхав від своєї співмешканки [PERSON] та не повертався, будь якої допомоги на утримання будинку не надає. Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями серії ВХР № 872269, посвідченого 21.09.2012 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 6254 [PERSON] є власником будинку № 83 по вул. Одеська у м. Дружківка (а.с.8-9). Зазначене право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 35946999 від 23.10.2012 року (а.с.10). Згідно облікової книги за адресою: м. Дружківка Донецької області, вул. Одеська, будинок № 83 зареєстрований [PERSON] (а.с.11). Відповідно до акту від 08.12.2016 року підписаного Головою територіального комітету мікрорайону № 11 (а.с.7) відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований, але фактично з листопада 2015 року не проживає за адресою: [INFO], його фактичне місцезнаходження невідоме. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Як видно з розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.01.2012 року вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, наймач має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] 21.09.2012 року за договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Дружківка Донецької області, вул. Одеська, будинок № 83. За даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який за даною адресою не мешкає з листопада 2015 року, будь-яких витрат повязаних з утриманням житла не несе. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки реєстрація відповідача [PERSON] у спірному житловому приміщенні створює перешкоди позивачу у користуванні жилим будинком, чим порушує права власника, збільшуючи витрати по оплаті комунальних послуг, порушені права та законні інтереси позивача підлягають до поновлення та судового захисту. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на постійне користування житлом.

Outcome: approved