Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.09.2019 р. звернувся до суду із вищевказаним позовом. В заяві вказав , що у вересні 2016 р. звернувся до магазину «[INFO] « , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що у торгівельному комплексі «Злато місто» до ФОП [PERSON] для виготовлення ювелірної прикраси -хреста 585 проби , з власного матеріалу - брухту золота. Для виготовлення вказаного виробу він надав відповідачу брухт золота 999,9 проби в кількості 43,48 грама , про що останнім була видана квитанція. Термін виготовлення ювелірного виробу відповідачем було визначено -15.09.2016 р. Однак , хрест не був виготовлений та досі ні кошти , ні брухт золота не були повернуті. Прохав визнати недійсним договорі побутового підряду від 25.08.2016 р. на виготовлення з матеріалів замовника ювелірної прикраси -хреста , укладеного між ФОП [PERSON] та фізичною особою [PERSON] Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу в розмірі 47060,58 грн. , неустойки за порушення строків виготовлення виробу в розмірі 1411,82 грн. , індексу інфляції в розмірі 16629 грн., 3 % річних в розмірі 4333,67 грн. Стягнути судові витрати. 20.09.2019 р. по справі було відкрито спрощене позовне провадження та справа призначена до слухання на 30.10.2019 р. Відповідач тричі не з`явився в судове засідання , будучи повідомленим про день та час розгляду справи. Відзиву до суду не направив. Про розгляд справи відповідач обізнаний , 30.10.2019 р. до суду направляв заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, однак документів , які б підтверджували хворобу суду не було надано. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача , оскільки він тричі без поважних причин не з`явився в судове засідання, на телефонні дзвінки секретаря не реагує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка , дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. У вересні 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до магазину « [INFO] « , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що розташований у торгівельному комплексі « Злато місто» до ФОП [PERSON] для виготовлення ювелірної прикраси -хреста 585 проби , з власного матеріалу - брухту золота. Для виготовлення вказаного виробу він надав відповідачу брухт золота 999,9 проби в кількості 43,48 грама , про що останнім була видана квитанція. Термін виготовлення ювелірного виробу відповідачем було визначено -15.09.2016 р. Однак , хрест не був виготовлений та досі ні кошти , ні брухт золота не були повернуті. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив , що [PERSON] доводиться йому товарищем. Він з ним неодноразово на протязі трьох років звертався до [PERSON] з проханням виконати умови договору , чи віддати гроші , останній запевняв , що віддасть гроші , посилався на скрутний матеріальний стан. Йому відомо , що [PERSON] не один такий потерпілий від дій [PERSON] , у інших людей він також брав брухт під приводом виготовлення ювелірних виробів , але нічого не виконував. Оскільки відповідач відзиву не надав , не заперечив позовних вимог , то суд виходить з того , що умови договору побутового підряду не виконані з боку відповідача. Відповідно доч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Розпорядження Державної скарбниці України № 3623-р від 16.09.2016 р. вартість 1 граму золота 999,9 проби в брухті станом на 216.09.2016 р. складала 1082,35 грн. Загальна вартість матеріалу , переданого для роботи складає 47060,58 грн. ( 43,48 гр. х 1082,35 грн. ). Відповідно до ч.1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі , якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Зважаючи на характер правовідносин та правові підстави , що виникли між сторонами , суд вважає, що за своєю правовою природою між сторонами був укладений договір побутового підряду. На дані правовідносини поширюються і вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт ( надання послуг ) і вимагати відшкодування збитків , якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно , що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ « Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати ( прострочує виконання ) роботу ( надання послуги ) згідно з договором , за кожний день прострочення споживачеві виплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи ( послуги ) , якщо інше не передбачене законодавством. У разі коли вартість роботи ( послуги ) не визначено , виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Таким чином, неустойка за порушення строків виготовлення замовлення складає 1411,82 грн. ( 47060,58 грн. х 3 % ). Позивач прохає визнати недійсним договір побутового підряду, але суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання договору недійсним. Фактично договір був укладений , але з боку відповідача відбулося неналежне його виконання. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог , які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним. Аналізуючи вищевикладене , суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Стосовно вимог про застосування до даних правовідносин вимог ст. 625 ЦК України слід зазначити наступне . Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що дана норма закону не підлягає застосуванню до даних правовідносин , оскільки йдеться мова про штрафні санкції за неналежне виконання грошового зобов`язання, а в даному випадку між сторонами виникли не грошові зобов`язання, а зобов`язання по виготовленню речі. Враховуючи викладене , вимоги про стягнення інфляційних витрат в сумі 16629,95 грн. та 3 % річних в сумі 4222,67 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено при подачі позову 1536,80 грн. , позов задовольняється на суму 48 472,40 грн., таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial