Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Цигиці Л.М. звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням письмових пояснень зазначила, що позивачу та третім особам на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] є рідним дядьком позивача, а [PERSON] є його дружиною. Вони попросили третю особу [PERSON] на деякий час зареєструвати їхнє місце проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , запевнивши її, що у 2016 році знімуться з реєстраційного обліку. Проте цього не зробили. На даний момент, в квартирі зареєстровані позивач по справі, його мати - третя особа [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Хоча відповідачі зареєстровані в квартирі, але ніколи там не проживали. Позивач з іншими власниками планує продати квартиру, але наявність зареєстрованих осіб, на його думку, порушує його права як власника, у зв`язку з цим він змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.05.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження, розпочате підготовче провадження, та призначене підготовче судове засідання, відповідачу наданий строк для надання відзиву на позов (а.с.16). В підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Цигиця Л.М. надала письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити (а.с.33). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] поштою електронною надіслали письмові заяви, відповідно до яких зазначили, що вони проживають у США, та у зв`язку з пандемією не можуть приїхати до України, а тому просять розгляд справи проводити без їхньої участі, вимоги позову визнають в повному обсязі, не заперечують проти задоволення позову (а.с. 22-25, 26-32). Третя особа Сектор реєстрації надала клопотання, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог не заперечують, розгляд справи просять здійснювати без участі їхнього представника (а.с.21). Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви в якіх просять розгляд справи проводити без їхньої участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.36, 44). Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачами слід прийняти. Будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не заявлялись, та судом не вирішувались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що доводиться Свідоцтвом про право власності та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6,7). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , крім позивача та третьої особи [PERSON] , зареєстровані відповідачі по справі, що підтверджується довідкою №7771 (а.с.5 зворот.бік). Відповідачі власниками спірної квартири не являються та ніколи в ній не проживали. Відповідно до ст. 30, ст.41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що відповідачі не є власниками спірної квартири, не несуть обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишаються зареєстрованими у спірній квартирі, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні належною квартирою та порушує його права власника, що має істотне значення. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача окрім судового, немає. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що відповідачі визнали позов та визнання позову є безумовним, та не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з урахуванням того, що у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачі у спірній квартирі не проживають, її власниками не являються, позовні вимоги підлягають задоволенню та суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved