overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 20 жовтня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON]В, народження 13 січня 2013 року, яка проживає разом зі своєю матірю [PERSON] Спільне життя подружжя не склалось у звязку з постійними сварками, які негативно впливають на психологічний стан дитини, неприділенням відповідачем уваги сімї та відсутністю покращення їх сімейних відносин, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з вересня 2013 року, тому позивач уважає, що подальше збереження сімї неможливе та просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить шлюб розірвати. Відповідач з позовом згідний, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом установлено: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 124 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] народження 13 січня 2013 року (а.с. 3). Спільне життя між сторонами не склалось у звязку з постійними сварками, які негативно впливають на психологічний стан дитини, неприділенням відповідачем уваги сімї та відсутністю покращення відносин між сторонами, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з вересня 2013 року. Міри, прийняті судом для збереження сімї, виявились безрезультатними. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін, інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 листопада 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В якому прохала : стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] батько; [PERSON] мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №144283, зареєстроване та видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 27 грудня 2011 року (а.с.6). Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає не достатньо. [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Дитина перебуває на утриманні матері, що підтверджується копією довідки ДП «Кроки» (а.с.5) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь дружини на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня предявлення позову 30 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

позивач [PERSON] 30 листопада 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 17 серпня 2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З жовтня 2013 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 251 (а.с 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 2013 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітнх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 листопада 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння, наявність постійних скандалів та суперечок. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Дідок) [PERSON], [INFO], з 06 жовтня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 серпня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що починаючи з серпня 2010 року проживають окремо, ведення спільного господарства припинено. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та Одарюк (до шлюбу Губренюк) [PERSON], [INFO], з 23 лютого 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 серпня 2017 року звернулась в суд з цим позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] [PERSON], який вони зареєстрували 28 лютого 2009 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, за актовим записом №370. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] [PERSON], [INFO], [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON] [PERSON], [INFO]. Стверджувала, що життя з відповідачем не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сімї та примирення є не можливим. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяву, згідно якої на позові наполягали, просили його задовольнити та розглянути справ у їх відсутність. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Строк на примирення просив не надавати. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 серпня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 22 січня 2000 року, про що зроблено актовий запис за № 6 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON] . Причина розірвання шлюбу в тому, що вона та відповідач через часті сварки та непорозуміння, перестали вести спільне господарство, практично припинили шлюбні стосунки. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, оскільки шлюб має формальний характер, на примирення подружніх стосунків не згідна, скільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання позивач не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, у якій вказала, що просить справу слухати за її відсутності, оскільки перебуватиме за межами країни, позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, випробувального терміну для примирення просить не надавати. Відповідач у судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву, у якій зазначив, що просить цивільну справу слухати за його відсутності ( у зв»язку з роботою) , заявлені позовні вимоги не заперечує, випробувальний термін для примирення просить не надавати. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 22 січня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 6 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, яким 22 січня 2009 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], про що 04 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України зроблено актовий запис за № 1783. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, що в сукупності свідчить про те, що сім'я сторін розпалася. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . При цьому позивач покликається на те, що перебування в шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 серпня 2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що 19 квітня 2010 року зареєстрували шлюб з відповідачем, мають доньку [PERSON], 2010 року народження. Вказував, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. Просив розірвати зареєстрований 19 квітня 2010 року з відповідачем шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляд у по суті на 07 листопада 2018 року. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання з розгляду справи по суті не з'явилася, жодних заяв по суті до суду не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 19 квітня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені судом обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 серпня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну заяву обґрунтовував тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просив розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 22 вересня 2001 року шлюб. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 3 жовтня 2019 року. Позивач [PERSON] просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає, з позовом погоджується та просить його задовольнити. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 22 вересня 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 січня 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача КС «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості. Посилався на те, що між ним та КС «Полтава і полтавці» було укладено договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 219 від 15.12.2014 на суму 80000 грн. терміном до 15.12.2015. Вказував, що 03.11.2017 укладено угоду про зарахування зустрічних вимог на суму 101726,14 грн., заборгованість відповідача складає 9230,09 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 9230,09 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2019 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 грудня\~ 2014 року між [PERSON] спілкою «Полтава і полтавці» та позивачем [PERSON] укладено договір № 219 про внесення\~ внеску (вкладу) члена\~ кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно з умовами договору позивач вніс\~ на депозитний рахунок грошові кошти, а відповідач зобовязався повернути вклад та проценти на умовах договору.\~ Днем закінчення стоку вкладу сторони визначили 15 березня\~\~ 2015 року, а процентну ставку 27\~ % річних. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаних договорів виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст.\~ 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договорів суми вкладу позивачу повернуті не були. 03 листопада 2017 року між сторонами по справі укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог. Згідно з довідкою, наданою відповідачем,\~ за № 467 від 17 грудня 2018 року, станом на 15 грудня 2018 року згідно угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 03 листопада 2017 року [PERSON] спілка «Полтава і полтавці» має заборгованість в розмірі 9230,09 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладу позивачу не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з КС «Полтава і полтавці» на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 9230,09 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. та на правову допомогу в розмірі 600 грн.

Outcome: approved