Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

позивач [PERSON] 04 жовтня 2017 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 24 лютого 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, доньку Марію, [INFO] та доньку Уляну, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на сімейне життя, різні характери, на підставі чого виникають постійно суперечки та свари. Спільне господарство не ведеться з вересня 2017 року. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, написала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. З огляду на це , на підставі ст. 197 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів, без фіксації судового процесу. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відноси здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любови та поваги, взаємодопомоги і підтвердження забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного і фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 лютого 2007 року, про що зроблено актовий запис № 52 відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку Марію, [INFO] та доньку Уляну, [INFO] (а.с.5-6). У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони з вересня 2017 року не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітніх дітей:доньку Марію, [INFO] та доньку Уляну, [INFO] необхідно залишити на виховання [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved