Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 березня 2020 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 06.11.2000 року, працюючи гірником очисного забою. Звільнений був 16.01.2019 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 25.09.2018 року під час виконання трудових обов`язків його було травмовано, наслідком травми стали травматична ампутація 3-го пальця на рівні н/3 середньої фаланги, 4-го пальця лівої кісті на рівні дистального міжфалангового суглобу. За фактом нещасного випадку відповідачем були складені акт про нещасний випадок № 70 від 01.11.2018 року за формою Н-1 та акт проведення розслідування нещасного випадку від 01.11.2018 року за формою Н-5. Згідно актів причинами настання нещасного випадку є незадовільний стан засобів виробництва та невиконання ним вимог інструкції з охорони праці. За висновками МСЕК від 29.11.2018 року йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково. Крім того, під час виконання трудових обов`язків він отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 23.12.2019 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірними (ІІІ ст.) ступенем зниження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] захворювання професійне, встановленевперше, пов`язане з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії. 06.02.2020 року обласною профпатологічною МСЕК йому встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності безстроково, з них 30% та 15% за профзахворюваннями та 20% за травмою 25.09.2018 року. Він тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками травми та професійного захворювання продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок травми та професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 70000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійного захворювання та травмування, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. 11 березня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 12 березня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06 квітня 2020 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнав частково в розмірі 26000 грн., зазначив, що вказана позивачем сума в розмірі 70000 грн. є завищеною. При винесенні рішення просив суд врахувати вимоги розумності та справедливості. Позивач щорічно проходив медичні огляди. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у позивача не було під час медичних оглядів виявлено професійних захворювань та він не був своєчасно усунутий від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є іншими обставинами, про які йдеться в ст. 23 ЦК України та які повинен суд врахувати при визначенні розміру моральної шкоди. Щодо нещасного випадку, то при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, просить суд звернути увагу на те, що саме позивач винен у нещасному випадку, в зв`язку з яким він отримав травму. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» з 06.11.2000 року, працюючи гірником очисного забою. Звільнений був 16.01.2019 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 3-7). 25.09.2018 року під час виконання трудових обов`язків позивача було травмовано, наслідком травми стали травматична ампутація 3-го пальця на рівні н/3 середньої фаланги, 4-го пальця лівої кісті на рівні дистального міжфалангового суглобу. За фактом нещасного випадку відповідачем були складені акт про нещасний випадок № 70 від 01.11.2018 року за формою Н-1 та акт проведення розслідування нещасного випадку від 01.11.2018 року за формою Н-5 (а.с. 8-17). Згідно актів причинами настання нещасного випадку є незадовільний стан засобів виробництва та невиконання ним вимог інструкції з охорони праці. За висновками МСЕК від 29.11.2018 року йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 18). Крім того, під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 23.12.2019 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірними (ІІІ ст.) ступенем зниження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] захворювання професійне, встановленевперше, пов`язане з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії (а.с. 19-21). 06.02.2020 року обласною профпатологічною МСЕК позивачу встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності безстроково, з них 30% та 15% за профзахворюваннями та 20% за травмою 25.09.2018 року (а.с. 22). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування та професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 06.02.2020 року позивачу встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності безстроково, з них 30% та 15% за профзахворюваннями та 20% за травмою 25.09.2018 року (а.с. 22). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з травмою на виробництві та професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК за сукупністю 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками травми та професійного захворювання він продовжує і зараз (а.с. 23-24). Стан здоров`я позивача залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивачу внаслідок виробничої травми та професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок травми на виробництві та професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і 65 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial