Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.10.2020 звернувсяь до суду з зазначеним позовом, вказує, що 27.02.1999 уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який 05.10.2016 розірваний Шевченківським районним судом м.Запоріжжя. Від шлюбу подружжя має спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Відповідач [PERSON] проживає в належній позивачу та його батькам квартирі [ADDRESS] , комунальні послуги за квартиру сплачує позивач. Позивач з сином [PERSON] та батьком, який є пенсіонер, проживають в будинку [ADDRESS] , який подарований йому від дідуся. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.02.2020 з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в сумі 1109,00 грн., щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 17.12.2019 до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] навчається на 3 курсі факультету будівництва, архітектури та дизайну Національного університету «Запорізька політехніка», на денній формі навчання та на бюджетній основі. На теперішній час син сторін [PERSON] продовжує навчання в Національному університеті «Запорізька політехніка», на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток, у зв`язку з чим, син знаходиться на повному забезпечені позивача. Водночас, відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки офіційно працевлаштована на АТ «Мотор Січ» і отримує заробітну плату. Крім того, позивач зазначає, що самостійно утримує сина, сплачує комунальні послуги за квартиру в якій проживає відповідач з дочкою, сплачу комунальні послуги за житло в якому він разом з сином та батьком мешкають, який є пенсіонером, сплачує за рішенням суду аліменти на доньку, у зв`язку із чим склалося важке матеріальне становище. Тому, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його користь, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів її заробітку (доходу) до досягнення дитини 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.01.2021 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач жодного разу не звертався до неї щодо утримання спільного сина. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] в сумі 1 109,00 грн. щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Проте, позивач не сплачує аліменти на утримання доньки, що підтверджується розрахунку заборгованості від 19.01.2021, який виданим Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі, станом на грудень 2020 загальна сума заборгованості з сплати аліментів становить 14 805,00 грн. Також, відповідач зазначає, що дійсно із донькою постійно мешкаємо у квартирі [ADDRESS] . Проте, позивач не зазначає, що понад 2 роки разом із своїм батьком - [PERSON] намагався виселити їх із квартири, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, яким позовні вимоги залишені без задоволення, зазначене рішення суду набрало законної сили 14.07.2020 р. Відповідач вважаю, що подана наразі позовна заява щодо стягнення з неї аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є виключно помстою. З сином відповідач перебуває у гарних стосунках, підтримуєють дружні, сімейні стосунки, він майже кожної неділі приходить до неї у гості. Відповідач в добровільному порядку надає йому кошти, також у серпні 2020 подарувала 5 000,00 грн. на покупку мобільного телефону, не зважаючи на те, що ця сума була значно великою для неї, яку вона довгий час відкладала. Також, позивач не вірно зазначив у позовній заяві, що він надає кошти на утримання свого батька, оскільки [PERSON] досі працює в ОАО «Мотор Січ» та отримує пенсію, яка є значною у порівнянні із середньо встановленою у державі Україна. Окрім того, із даних, отриманих від державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі, відповідачу відомо, що позивач має постійний заробіток, проте офіційно не працевлаштований. Позивач обізнаний про її матеріальне становище, бюджет та витрати, які відповідач понесла та постійно продовжую нести щомісяця. Відповідач, дуже хворіє. Відповідно до даних її медичної книги, яка зберігається за її місцем роботи, остання практично грудень 2020 - січень 2021 не працювала, знаходилась на лікарняному та у відпустці. Перенесла операцію, приблизна вартість якої становить 5 000,00 грн., лікування триває. Щодо щомісячних витрат відповідача на неї та на доньку, остання зазначила: фонд ліцею, де навчається донька - 150,00 грн.; художня школа - 225,00 грн.; обід у ліцеї - 700,00 грн.; проїзд її та доньки щомісяця приблизно 400,00 грн.; канцтовари на дитину - 300,00 грн.; комунальні платежі: електропостачання - 270 грн.; домофон - 30,00 грн.; інтернет - 90,00 грн.; мобільний зв`язок - 100,00 грн.; вартість продуктів приблизно 3500-3800.00 грн.; засоби гігієни - приблизно 900,00 грн.; покупка одягу, інше - 2000,00 грн.; покупка ліків 800,00 грн.; заняття з репетитором - 1200,00 грн., загалом, сума витрат щомісяця становить приблизно 10 000,00- 11 000,00 грн. Окрім того, відповідач зазначила, що у вересні 2019 помер її батько, остання понесла великі витрати на його поховання та встановлення пам`ятника, приблизно 20 000,00 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволені, додаткових доказів суду не надав. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, які зазначені у відзиву. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 27.02.1999 сторони уклали шлюб, який 05.10.2016 розірваний Шевченківським районним судом м.Запоріжжя. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.2001, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі та який проживає з позивачем. Крім того, від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Відповідач [PERSON] проживає в належній позивачу та його батькам квартирі [ADDRESS] , що в судовому засіданні відповідачем не оспорувалось. Позивач з сином [PERSON] та батьком, проживають в будинку [ADDRESS] , що в судовому засіданні відповідачем не оспорувалось. Відповідно до копії довідки №148 від 01.09.2020, яка видана деканом факультету Національного університуте «Запорізька політехніка», [PERSON] навчається на 3 курсі факультету будівництва, архітектури та дизайну Національного університету «Запорізька політехніка», на денній формі навчання та на бюджетній основі. Згідно копії рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.02.2020 з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в сумі 1109,00 грн., щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 17.12.2019 до досягнення дитиною повноліття. Як видно з розрахунку заборгованості від 19.01.2021, який виданим Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі, станом на грудень 2020 загальна сума заборгованості з сплати аліментів становить 14 805,00 грн., що підтверджує не належне виконання позивачем батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] . Відмовляючи у задоволені позовуі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України встановлює, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд також враховує і те, що надання батьками матеріального утримання повнолітнім дітям, що продовжують навчання, не є безумовним та залежить від можливостей батьків щодо надання такої допомоги. В даному випадку судом встановлено, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку надає повнолітньому сину грошові кошти, що в судовому засіданні позивачем не оспорювалось. Повнолітній [PERSON] у свою чергу має обох батьків, обидва з яких мають обов`язок з утримання його на період навчання. Крім того, суд враховує, що останній навчається у Національному університуті «Запорізька політехніка» на бюджетній осонові, що не потребує матеріальних затрат зі сторони батьків. Доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] сплачує за комунальні послуги квартири [ADDRESS] , в якій проживає відповідач та їх малолітня донька, останній суду не надав. З наданого відповідачем розрахунку заборгованості від 19.01.2021, який виданий Шевченківським ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східним міжрегіональним управлінням МЮ (м.Дніпро), вбачається, що позивач не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню малолітньої доньки [PERSON] та станом на грудень 2020 має заборгованість зі сплати аліментів, яка станомить 14 805,00 грн. Також, з цього факту випливає, що відповідач [PERSON] самостійно утримує малолітню доньку [PERSON] , яка проживає разом з нею, тобто позивач [PERSON] не виконує свої батьківськи обов`язки щодо надання матеріальної допомоги. Підстав для визначення мінімального розміру аліментів з застосуванням розміру прожиткового мінімуму, суд не вбачає, адже мінімальний розмір аліментів застосовується при стягнені аліментів на утримання неповнолітніх дітей, натомість як [PERSON] досяг повноліття та у розумінні чинного законодавства дитиною не являється. Статтею 89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Outcome: dismissed