Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, зазначивши, що відповідач [PERSON] 12.03.2007 року отримав кредит у розмір 100 000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань відповідач уклав договір іпотеки, надав в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю загальною площею 87,7 кв.м, яка розташована за адресою Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Пеліна, 25а. Майно належить відповідачу на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.01.2007 р. 01.03.2010 року старшим державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 17753989.А 02.03.2010 р. видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 03.02.2012 р. державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження № 31473630 та видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 16.05.2014 р. старшим державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження № 43461632 та видано постанову про арешт майна боржника та оголошення забороно на його відчуження. Договір іпотеки був укладений в 2007 році, а постанови про накладення арешту були винесені пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Отже державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому просить суд звільнити з-під арешту, накладеного 02.03.2010 року старшим державним виконавцем Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ при примусовому виконані ВП № 17753989 нерухоме майно, належне на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.01.2007 р. [PERSON], а саме нежитлову будівлю загальною площею 87,7 кв. м, яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, пр. Пеліна, 25а. Звільнити з під арешту, накладеного 03.02.2012 року державним виконавцем Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ [PERSON] при примусовому ВП № 31473630 нерухоме майно, належне на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.01.2007 р. [PERSON], а саме нежитлову будівлю загальною площею 87,7 кв.м, яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, пр. Пеліна, 25а. Звільнити з під арешту, накладеного 16.05.2014 року державним виконавцем Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ [PERSON] при примусовому ВП № 43461632 нерухоме майно, належне на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.01.2007 р. [PERSON], а саме нежитлову будівлю, загальною площею 87,7 кв.м, яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, пр. Пеліна, 25а. Заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» прав іпотекодержателя щодо нежитлової будівлі, загальною площею 87,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, пр. Пеліна, 25а. та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує розглядати справу в порядку заочного розгляду. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції не зявився, причини не явки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2007 року відповідач [PERSON] отримав від позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в кредит кошти у розмірі 100 000 доларів США та в забезпечення виконання зобовязань відповідач уклав договір іпотеки, а саме надав в іпотеку нерухоме майно, нежитлову будівлю загальною площею 87,7 кв.м, яка розташована за адресою Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Пеліна, 25а, що вбачається з кредитної угоди № 1/073695Д та договору іпотеки № 3695/1. Як вбачається з матеріалів справи 01.03.2010 року старшим державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 17753989, а 02.03.2010 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також в судовому засіданні встановлено, що 03.02.2012 р. державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження № 31473630 та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до постанови від 16.05.2014 р. старшим державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження № 43461632 та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення забороно на його відчуження В судовому засіданні встановлено, що момент виникнення права за договором іпотеки між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] виникло з моменту укладення цього договору, а саме - з 12.03.2007 року, а постанови про арешт майна винесено 03.03.2010 р., 03.02.2012 р., 16.05.2014 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 зазначеного вище Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Отже, державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателем. Ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено право заставодержателя звернутись до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Згідно ч.ч.6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких па передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Отже, суд приходить до висновку, що банк, як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, однак наявність накладених арештів порушують його майнові інтереси та перешкоджають подальшій реалізації предмета іпотеки, з метою погашення кредитної заборгованості, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволення. В іншій частині позовних вимог щодо заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» прав іпотеко держателя щодо нежитлової будівлі загальною площею 87,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, пр. Пеліна, 25а, суд вважає відмовити, в звязку з тим, що вказані вимоги є передчасними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial