Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач 14.02.2019 звернувся\~\~ до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат , 3% річних за поставлену теплову енергію у сумі\~ 10\~034,70 гривень. Ухвалою судді від 15 березня 2019 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між ПП [PERSON] та Концерном «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» 01 жовтня 2002 року був укладений договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 288. За змістом вказаного договору позивач здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді до орендованого вбудованого приміщення по [ADDRESS] . Пунктом 10.2 договору встановлено , що договір зупиняє свою дію у випадку ліквідації сторін. Витягом з ЄДРПОУ встановлено, що ФОП [PERSON] припинив свою діяльність 22.02.2011 року, з огляду на що договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 288 припинив дію 22.02.2011 року. [PERSON] є власником нежитлового приміщення VІ підвалу (літ. А-4) площею 136,6 кв.м. по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 83 від 11.06.2003 року. Згідно акту , складеного представником Концерну «МТМ» 17 березня 2010 року, приміщення, належне на праві власності [PERSON] опалюється домовим транзитним трубопроводом . Система опалення зазначеного нежитлового приміщення є спільною з будинком, опалюється від теплового опалення. У зв`язку з цим технічної можливості відключення будинкових стояків від опалення окремо від будинку немає. Позивач в період з грудня 2013 року по квітень 2018 року відпустив відповідачу теплову енергію , що підтверджується актами приймання передачі теплової енергії згідно особового рахунку [NUMBER] . Розрахунком суми заборгованості встановлено, що відповідач [PERSON] за період з грудня 2013 року по квітень 2018 року має заборгованість в сумі 7038,11 гривень, заборгованість до теперішнього часу не сплачена. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1,5\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які виникли між сторонами регулюються нормами\~Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ст.ст.\~20,\~32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Цей обовязок споживача зазначений і в п.7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги-вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Оскільки в судовому засіданні було встановлено факт надання послуг та наявність заборгованості, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 7038,11 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦПК України з відповідача слід стягнути 3% річних в сумі 468,08 гривень, інфляційні втрати в сумі 2528,51 гривень , у відповідності до розрахунку наданому позивачем , який відповідає вимогам закону . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved