Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.06.2014 року звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів 1,2,3 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Вона, її сестра [PERSON] та брат [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, але [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення права на спадщину, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Просила визнати за нею право власності на даний будинок в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила визнати за нею право власності на спадкове майно: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. Просила судові витрати віднести на її рахунок в сумі 243, 00 гривень. Представник відповідача 1, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти того, щоб за позивачем визнати право приватної власності на спадкове майно. Відповідачі 2,3 [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали повністю, підтвердили, що вони дійсно відмовляються від прийняття спадщини на користь позивачки [PERSON], про що вони подали відповідну заяву до нотаріальної контори і просять визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, на нерухоме майно, так як вона, іншим способом, не може оформити спадщину, оскільки відсутні документи на будинок. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову та визнання позову відповідачами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 86 ЦК УРСР (в редакції 1963 року); ст. 319, 321, 328, 392, 1217, 1218, 1261, 1268, 1270, 1271, 1273, 1275 ЦК України; п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року; п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року; п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, згідно яких право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року, а тому суд вважає за необхідне при розгляді даної цивільної справи, застосовувати положення Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року), щодо виникнення права власності на домоволодіння у спадкодавця та положення ЦК України, щодо виникнення цивільних прав та обов'язків позивачки, як спадкоємиці. Відповідно до ст.86 ЦК України РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року; п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності особі будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих видана на підставі запису в погосподарській книзі. В судовому засіданні встановлено факт належності, покійній [PERSON], померлій [INFO] житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується актом від 23.06.1989 року про передання [PERSON] вищезазначеного житлового будинку за встановлену плату 5720 карбованців та довідкою сільської ради №1304 від 16.06.2014 року, відповідно до якої в земельній-шнуровій книзі, зроблений відповідний запис про власника житлового будинку [PERSON] Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], а отже вказаний будинок входить до спадкового майна. Крім того, в судовому засіданні встановлено факт правомірного набуття права на спадкове майно позивачем [PERSON], оскільки вона, відповідно до ст. 1269 ЦК України подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але оформити спадщину не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому суд вважає за необхідне захистити її право, шляхом визнання за нею права власності на нерухоме майно. Факт відмови від прийняття заяви сестрою позивача [PERSON] та братом позивача [PERSON], які подали до нотаріальної контори заяви, відповідно до яких вони відмовляються від прийняття спадщини на користь їхньої сестри та позивача по справі [PERSON], що підтверджується довідкою нотаріуса (а.с. 16-17), оскільки відповідно до ст. 1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивач довела обставини, на які вона посилалася, а саме факт прийняття нею спадкового майна відповідно до закону та факт неможливості захисту свого права на отримання спадщини, у зв'язку з тим що відсутній правовстановлюючий документ на будинок, в результаті чого вона звернулася до суду. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені обставини, та те, що відповідачі визнають позов повністю, суд на законних підставах приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання права власності на спадкове майно: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], належний [PERSON], померлій [INFO], за позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд вважає можливим, судові витрати в сумі 243,00 гривень віднести за рахунок позивача і з відповідача не стягувати. На підставі зазначеного ст. 86 ЦК УРСР (в редакції 1963 року); ст. 319, 321, 328, 392, 1217, 1218, 1261, 1268, 1270, 1271, 1273, 1275 ЦК України; п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року; п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року; п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року; Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 і

Outcome: approved