Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач, 29 квітня 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що після смерті рідного батька - [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина - земельна частка (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «Правда», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Грабівської сільської ради. Він як спадкоємець за законом фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Згідно рішенню суду від 18 грудня 2013 року встановлено факт батьківства [PERSON] стосовно нього. До нього перейшов у власність житловий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки, а також сертифікат на право на земельну частку (пай). Інші спадкоємці за законом - відсутні. В подальшому він зазначений сертифікат втратив, що призвело до неможливості оформлення спадщини. Рішенням суду йому надано додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, при звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було з»ясовано, що видати свідоцтво про право на спадщину не є можливим, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату). На протязі певного часу намагався знайти втрачений документ, але безуспішно. З цієї причини пропустила і строк позовної давності та просить поновити його, визнавши за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2,71 умовних кадастрових гектари члена КСП «Правда» с. Грабово, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого на ім»я [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], помер [INFO] (а.с.7). Згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 18 грудня 2013 року (справа №503/2034/13-ц) встановлено факт того, що батьком [PERSON] є [PERSON], померлий [INFO] (а.с.9). Згідно інформації Відділу Держземагенства в Кодимському районі Одеської області №29-28-0.11-720/2-15 від 22 квітня 2015 року [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари, вартістю 69534,57 грн. розташовану по Грабівській сільській раді (а.с.13). Згідно оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №16 від 25 квітня 2015 року, втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] площею 2,71 га, виданий Кодимською РДА по Грабівській сільській раді та зареєстрований за №458 від 22 квітня 1997 року на ім»я [PERSON], вважати недійсним. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Грабівською сільською радою Кодимського району [INFO]). Згідно рішенню Кодимського районного суду від 18 грудня 2013 року (справа №503/2034/13-ц) встановлено факт того, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом від спадщини не відмовився. До спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розташовану на території Грабівської сільської ради. Частиною першою статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця - земельну частку (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Грабівській сільської ради, Кодимського району, Одеської обалсті на ім»я [PERSON], померлого [INFO], який був утрачений, і тим самим набув право власності на неї. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю витмогу виходив наступного. Позивач є особою матеріально не забезпеченою. Згідно ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 74 ЦК України в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою матеріально не забезпеченою, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved