Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.02.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 серпня 2000 року в с. Рябина Великописарівського району Сумської області за місцем свого постійного проживання у віці 87 років помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Рябина» розміром 3,75 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в межах території Рябинівської сільської ради, що належить померлому згідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0115476, зареєстрованого за № 336 від 24.02.1997. Після смерті спадкодавця вона є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 08.01.1998 Рябинівської сільською радою, реєстровий номер 3, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла шляхом проведення поховання спадкодавця, розпорядженням його особистим майном в межах шестимісячного терміну відповідно до ст. 549 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. На даний час з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса Великописарівського нотаріального округу ні хто із спадкоємців не звертався, свідоцтва про право власності на спадщину за законом та заповітом ні хто не отримував. Вона зверталася через свого представника до приватного нотаріуса Великописарівського нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй було письмово відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутній правоустановлюючий документ на спадкове майна. Оригінал правоустановчого документу був втарчений, отримати його дублікат на померлу особу неможливо. Тому визнати право власності за нею на земельну частку /пай/ можливо лише у судовому порядку. Представник позивача [PERSON], що діє не підставі довіреності /а.с.12-15/ в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання надали кожен окремо письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі /а.с.34, 38/. Суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 18 серпня 2000 року в с. Рябина Великописарівського району Сумської області у віці 87 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.16/. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Рябина» розміром 3, 75 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в межах території Рябинівської сільської ради, що належить померлому згідно до втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0115476, зареєстрованого за № 336 від 24.02.1997, вартість земельної частки (паю) 28\~125,00 грн /а.с.17-18, 23/. Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 08.01.1998 Рябинівською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 3, який не змінювався та не відмінявся /а.с.19, 22/. Згідно до довідок Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 18.01.2017 за № 90 та Рябинівської сільської ради Великописарівського району сумської області від 27.10.2016 за № 212 [PERSON] був постійним мешканцем с. Рябина Великописарівського району Сумської області, зареєстрований та проживав за адресою [INFO], буд. № 03, до смерті і на день смерті був зареєстрований та проживав один. Заповіт від його імені, посвідчений Рябинівською сільською радою за реєстровим номером 3 від 08.01.1998, не змінювався та не відмінявся. [PERSON] дійсно вступила в управління спадщиною здійснюючи нагляд за господарством та присадибною земельною ділянкою після смерті [PERSON] за адресою с. Рябина, вул. Червоноармійська, буд. 3 /а.с.21-22/. Оригінал правоустановчого документу на земельну ділянку втрачено, про що зроблено оголошення у місцевій газеті /а.с.24/. 29.10.2016 приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну частку /пай/, що належить [PERSON], померлому 18.08.2000, через відсутність оригіналу правоустановчого документу /а.с.25/. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON], посвідчений Рябинівською сільською радою Великописарівського району Сумської області 08.01.1998, зареєстрований за № 3, є чинним, спадкова справа після його смерті не відкривалася /а.с.20, 35-37/. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася 18 серпня 2000 року після смерті [PERSON], тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних долях брати та сестри померлого, а також дід, баба померлого як с боку батька, так і з боку матері / друга черга/. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на земельну частку /пай/ за заповітом, так як у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлого 18.08.2000, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, спадщина у нотаріальному порядку не оформлена в звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці відсутні. Визнати за нею право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved