Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач 21.02.2017р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою № 16 будинку 10 по провулку Депутатський в м. Шостка Сумської області. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить вищевказана квартира. Відповідач є її донькою та зареєстрована за вказаною адресою. У 2011 році відповідач переїхала до м. Севастопіль і з цього часу у квартирі не проживає. Враховуючи, що відповідач зареєстрована у квартирі, що належить позивачу, але не проживає в ньому, а факт її реєстрації зачіпає права та інтереси позивача, остання просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування належною їй частиною будинку. У судове засідання позивач не зявилась, представник позивача подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та наполягала за задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявилась, на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просить провести судовий розгляд без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартирою № 16 будинку 10 по провулку Депутатський в м. Шостка Сумської області. Разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] зареєстровані донька позивача [PERSON], онука [PERSON] та син [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки, виданої КП «Ремонтне експлуатаційне підприємство № 10» за вих..№ 1076 від 27.06.2014р., [PERSON] з 2013р. проживає в [INFO] /а.с. 13/. Відповідно до акту, складеного паспортистом та затвердженого 30.01.2017 року директором ПП «Івушка Шостка», [PERSON] зареєстрована у [INFO], проте у даній квартирі остання, не проживає з 2013 року /а.с.10/. Крім того, як вбачається з копії витягу із протоколу № 5 від 03.02.2017р. /а.с. 11/ комісією виконавчого комітету Шосткинської міської ради по встановленню фактів тимчасової відсутності мешканців міста встановлено тимчасову відсутність відповідача за вказаною адресою у місті Шостка. При цьому, в силу вимог ч.3 ст. 9 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» судом не приймаються до уваги копії свідоцтва про розірвання шлюбу, видане 02.06.2015р. відділом записів актів цивільного стану Нахимівського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя, а також лист від 15.07.2016р. відділу Міністерства внутрішніх справ РФ по Нахімівському району УМВС Росії по м. Севастополю. Вирішуючи заявлений позивачем позов про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються права власності та права користування житлом і на час виникнення регулюються нормами Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірній у квартирі понад 4 роки без поважних причин, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе. Жодних доказів, що спростовували б пояснення позивача та піддавали б сумніву подані нею докази, відповідачем суду не надано. Більш того, не заперечуючи проти позову, відповідач, навіть у своїй заяві від 16.03.2017р. вказує як місце свого проживання: АРК, м. Севастопіль, вул.. Хрульова, 12/12. Ураховуючи, що відповідач на законних підставах була зареєстрована у спірному житлі, проте відсутня без поважних причин у цьому жилому приміщенні за місцем реєстрації понад один рік, а тому є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Враховуючи, що представником позивача було заявлено клопотання про залишення судових витрат за позивачем, суд залишає судові витрати по фактично понесених.

Outcome: approved