Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач 15 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 грудня 2013 року о 12-27 год. за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.. Свободи, буд.275сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача - «Опель Вектра Ц», д/н [NUMBER], зазнав значних ушкоджень. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2013 року винним у ДТП визнано [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Загальна сума матеріальних збитків спричиненого власнику автомобіля «Опель Вектра Ц», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП, згідно висновку експерта №81/14 від 19.05.2014 року, становить 14 046,53 грн. В центрі врегулювання виплат Дніпропетровської філії «Страхова компанія «АХА Страхування» позивачу повідомили, що згідно проведеного їхнім спеціалістом товарознавчого дослідження для визначення вартості матеріальних збитків завданих автомобілю «Опель Вектра Ц», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП становить 7 399,60 грн. Позивач вважає, що вищевказаної суми у розмірі 7 399,60 грн. недостатньо для ремонту його автомобіля, тому направляв до установи ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» претензію щодо перерахунку та збільшення страхової виплати. На що йому було відмовлено. Також, наголосивши на тому, що внаслідок вищевказаної ДТП та позивач зазнав моральної шкоди, яка виражена у душевних хвилюваннях та стражданнях. Посилаючись на вищевикладене, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на свою користь грошову суму у розмірі 14 046,53 грн.; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на свою користь грошову суму сплачену за виготовлення висновку авто товарознавця №81/14 від 19.05.2014 року у розмірі 600,00 грн.; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на свою користь поштові витрати у сумі 60,72 грн.; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на свою користь моральну шкоду в сумі 2 550,00 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в сумі 50,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.157). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавав. Відповідач - [PERSON] в судове засідання з'явився, але із запізненням. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.157). Співвідповідач - ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», в особі свого представника, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого законного представника до суду не надсилав. Суд наголошує, що відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні, повний текст виготовлений 06 березня 2015 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 грудня 2012 року о 12:30 год., водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-217030-118-01», д/н [NUMBER], по пр..Свободи у м. Дніпропетровську, і під час виникнення небезпеки руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, через що допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що зупинився попереду, після чого автомобіль «ВАЗ-217030-118-01»,д/н [NUMBER] продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Vectra», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали технічні ушкодження, чим завдана матеріальна шкода, постраждалих немає (з.а.с.82). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400,00 грн. У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто є обставиною, яка не потребує доказування. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Опель Вектра», д/н [NUMBER], було завдано механічних ушкоджень. Згідно висновку №ZA061213 експертного дослідження про оцінку вартості матеріальної шкоди від 06.12.2013 року, розмір матеріального збитку завданого автомобілю «Opel Vectra», д/н [NUMBER], складає 7 399,60 грн. (а.с.84-87). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», звернувшись до якої позивач отримав страхове відшкодування в сумі 7 399,60 грн., про що свідчить страховий акт №1.102.12.02235/VESKO44945 від 26.12.2013 року та платіжне доручення №81010 від 27.12.2007 року (а.с.22,77,78). За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Встановлено, що на підставі звернення позивача до експертної установи 19 травня 2014 року було проведено авто товарознавче дослідження автомобіля Opel Vectra C 2.2i, д/н [NUMBER], яким визначено матеріальну шкоду завдану власнику даного автомобіля у розмірі 14 046,53 грн., про що складено висновок №81/14 (а.с.6-19). Також, [PERSON] сплачено суму в 600,00 грн. за складання вищевказаного експертного звіту (а.с.20). [PERSON] звертався до установи ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із претензією про відшкодування йому витрат на підставі наданих ним рахунків на ремонт автомобіля «Opel Vectra», д/н [NUMBER], на рахунки СТО ТОВ «Гранд Авто» та ТОВ «Фірма «Автодрайв ЛТД» (а.с.22-26). Зазначивши, що згоди на перерахунок страхового відшкодування в сумі 7 399,60 грн. він не надавав і даної суми відшкодування недостатньо для ремонту пошкодженого автомобіля (а.с.30). Також, судом достовірно встановлено, що право власності [PERSON] на автомобіль «Opel Vectra», д/н [NUMBER] зареєстровано 21.03.2014 року (а.с.149), але який ним був придбаний на аукціоні з реалізації рухомого майна 29 листопада 2011 року (а.с.150,152,154). У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України 27 березня 1992 року № 6 (із змінами та доповненнями), володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). За п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» в повній мірі виконало свої зобов'язання щодо відшкодування шкоди завдано внаслідок ДТП автомобілю «Opel Vectra», д/н [NUMBER], виплативши належним чином страхове відшкодування, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості, сум сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження та поштових витрат є взагалі необґрунтованими, безпідставними та недоведеними з його боку, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо заявлених вимог позивачки в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За змістом зазначених положень, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди - є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналізуючи доводи позивача щодо завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди діями співвідповідачів моральної шкоди суд вважає, що дані вимоги в частині стягнення моральної шкоди із [PERSON] є обґрунтованими та законними, так як позивач зазнав чималих психологічних страждань, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди із [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, сторони від сплати судового збору не звільнені, позовні вимоги задоволені частково, тому з [PERSON] належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., а також, із [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial