Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач 16 вересня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 2-3). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNG0RX99410203 від 22 червня 2006 року [PERSON] отримав кредит в сумі 1 642,31 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але, в порушення умов кредитного договору відповідач допустив порушення своїх зобов'язань, у зв'язку із чим, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2013 року із відповідача стягнуто на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № DNG0RX99410203 від 22 червня 2006 року у розмірі 49 569,21 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 1 642,31 грн.; заборгованість по процентам - 15 655,92 грн.; заборгованість по комісії - 266,04 грн.; пеня - 29 168,31 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2 336,63 грн. та судові витрати в сумі 495,69 грн. Станом на 12.06.2015 року відповідач має заборгованість перед банком, що утворилась в період з 30.07.2013 року по 12.06.2015 року, в сумі 24 647,18 грн., з якої: заборгованість по процентам - 4 424,27 грн.; пеня - 18 572,84 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1 149,87 грн. Оскільки відповідач здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості, що утворилась в період з 30.07.2013 року по 12.06.2015 року, в розмірі 24 647,18 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю - Повжиков Д.С., не з'явився. Про час, місце та день судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.32). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавав. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 22 червня 2006 року [PERSON] звернувся до установи ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою на отримання кредиту (а.с.6). Банк зобов'язався надати [PERSON] строковий кредит в сумі 1 642,31 грн. на строк 12 місяців - по 22 червня 2007 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином - кредит відповідачу надав. Встановлено, що у серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2013 року стягнуто із [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № DNG0RX99410203 від 22 червня 2006 року у розмірі 49 569,21 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 1 642,31 грн.; заборгованість по процентам - 15 655,92 грн.; заборгованість по комісії - 266,04 грн.; пеня - 29 168,31 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2 336,63 грн. та судові витрати в сумі 495,69 грн. (а.с.4). Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, допустив прострочення сплати процентів за користування кредитом, в наслідок чого станом на 12.06.2015 року має заборгованість перед банком, що утворилась в період з 30.07.2013 року по 12.06.2015 року, в сумі 24 647,18 грн., з якої: заборгованість по процентам - 4 424,27 грн.; пеня - 18 572,84 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1 149,87 грн. (а.с.5). Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № DNG0RX99410203 від 22.06.2006 року, що утворилась за період з 30.07.2013 року по 12.06.2015 року, в сумі 24 647,18 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме: судовий збір у сумі 1 218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved