Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач - [PERSON], в інтересах якої, на підставі договору про надання правової допомоги, діє адвокат Сірко Л.П. звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві представником позивача зазначено, що відповідач по справі - [PERSON] є сином позивачки, який з 2008 року проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з другим відповідачем по справі - [PERSON], [INFO]. Відповідачі по справі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Не маючи окремого житла і самостійного доходу з дати народження дитини Відповідачі проживали разом з позивачкою по справі в її квартирі за адресою: [ADDRESS]. Наприкінці 2009 року [PERSON] (далі відповідачка) стала мешкати окремо від сім'ї, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. У зв'язку з чим в 2013 році [PERSON] звернувся до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідачки на його користь на утримання спільного з відповідачкою сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Але не зважаючи на даний факт кошти на утримання дитини відповідачка так і не сплачувала. Згодом весною 2016 року відповідач створив нову сім'ю та виїхав до іншого міста на постійне місце проживання. З того часу відповідач жодним чином не проявляв батьківської турботи щодо сина, на телефонні дзвінкі ігнорував прохання допомогти матеріально у вихованні дитини або підтримати її морально. З самого народження дитини у його вихованні головну роль виконувала його бабуся позивачка по справі. Відповідачі по справі, ніде не працюють, не займаються вихованням дитини, не приймають участь у вихованні дитини, не надають кошти на його утримання тому дитина перебуває повністю на матеріальному утриманні позивачки. Позивач зазначає, що вона максимально забезпечує потреби дитини, що підтверджується складеними Актами обстеження житлово-побутових умов., характеристиками з навчального закладу який відвідує дитина, довідкою про стан заборгованості за виконавчим листом про стягнення аліментів з відповідачки по справі від 13.09.2017 року. Позивач вважає, що відповідачі свідомо не бажають виконувати свої батьківські обов'язки, брати участь у вихованні дитини, виявляти турботу про неї, оскільки перешкод чи заборон щодо побачення з дитиною, відповідачам ніхто не чинить. У зв'язку з чим, позивачка звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Справу розглянути за останнім відомим місцем проживання відповідачів. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, за участю її представника - адвоката Сірко Л.П., позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.22). Представник позивача - адвокат Сірко Л.П. яка діє на підставі письмового договору з позивачем про надання правової допомоги (а.с.14) до суду не з'явилася, також надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить їх задовольнити (а.с.23). В судове засідання представник третьої особи - Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей: Суворова Л.Б., яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.25) - не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги підтримає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.24), а також надала до заяви письмовий Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідачі по справі у судове засідання не з'явилися, заперечень на позов не надали, заяв про розгляд справи у відсутності, відкладення розгляду справи, або заяв про зміну місця проживання до суду не надали, повідомлялися судом за адресою місця проживання/реєстрації у встановленому законом порядку (а.с. 7, 9). Відповідно до ст.ст.74-75, 77 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідачів не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З досліджених матеріалів справи судом встановлено наступне: Відповідачі по справі - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] є батьками неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6); Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов: спільна неповнолітня дитина відповідачів проживає разом з позивачкою по справі (а.с.11); Згідно з характеристикою від 02.10.2017 р., відповідачі по справі не відвідували школу де навчається їх син [PERSON] (а.с.10); Висновком Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, як органу опіки та піклування, визначено доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дітей (а.с.26-27). Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Батьки зобов'язані виховувати та піклуватися про дитину, що також визначено у ст.150 СК України. Ухилення ж батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» ). Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1997р. та яка набула чинності для України 27.09.1997р., держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Вивчивши наявні у справі докази, судом встановлено, що протягом досить тривалого часу відповідачі не цікавились сином, тобто свідомо нехтують виконанням своїх батьківських обов'язків, самоусунулись від виховання своєї малолітньої дитини: сина- [PERSON], [INFO], Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, як органом опіки та піклування в особі служби у справах дітей надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по справі. Отже, вирішуючи питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, суд приймаючи до уваги конкретні обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами в їх сукупності, позбавлення батьківських прав, у даному випадку, є доцільним та відповідає інтересам дитини та на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що в цій частині вимог також підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляється від виконання своїх обов'язків, матеріальної допомоги на дитину не надають, при цьому відповідно до ч.2 ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав, не звільняється від обов'язку батьків утримувати дитину, що є обов'язком батьків відповідно до ст..180 СК України. Призначення стягнення аліментів проводиться з урахуванням вимог статей 181, 182, 184 СК України. Крім того, враховуючи вимоги п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягнення на користь держави судовий збір за зверненням про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved