Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач 20.05.2013 року звернувся до суду з вказаною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.11.2012 року о 17 годині 45 хвилин відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER], по автомобільній дорозі Кривий Ріг - с. Надеждівка Криворізького району, Дніпропетровської області, не був уважний та не слідкував за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, допустивши зіткнення з автомобілем Опель Вектра, реєстраційний номер [NUMBER] з автопричіпом марки Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку під керуванням позивача, вчинивши тим самим ДТП, внаслідок якої автомобілю та автопричіпу позивача були завдані технічні пошкодження. Зокрема, на автомобілі Опель Вектра було пошкоджене ліве дзеркало заднього виду, а численні пошкодження автопричіпу взагалі унеможливили його подальше безпечне використання. Відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.01.2013 року по справі №420/3764/12 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON], який був підданий адміністративному стягненню за ст.. 124 КУпАП. З метою встановлення рівня пошкодження автопричіпу Бджилка 8134 [PERSON] звернувся до експерта-товарознавця - [PERSON] для проведення експертного товарознавчого дослідження, за результатами проведення якого встановлено, що вартість ремонту автопричіпу марки Бджилка 8134 з урахуванням фізичного зносу складає 2 936,63 грн., виходячи з того, що даний причіп більше не випускається та запасні частини до нього заводом не постачаються. За проведення експертного товарознавчого дослідження позивач сплатив 450,00 грн. На заміну пошкодженого внаслідок ДТП лівого дзеркала на автомобілі Опель Вектра позивач придбав нове вартістю 200,00 грн. Крім того, позивач вказує на те, що протиправними діями відповідача йому також заподіяна і моральна шкода, яка складається з наступного. У зв'язку з тим, що він (позивач), будучи на пенсії, займається розведенням бджіл, причіп використовував для перевезення власних вуликів. Зараз він не може належним чином доглядати за бджолами та йому доводиться постійно прохати про допомогу сусіда, що викликає великі незручності. Крім того, після ДТП він перебуває у негативному психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросла в постійні моральні страждання. Цей стан морального дискомфорту гнітить його тривалий період часу, у зв'язку з чим, він став нервовим, не має змоги жити повноцінним життям, реалізувати свої звички, плани й можливості, що істотно порушило звичний спосіб життя й вплинуло на відносини і нормальні життєві зв'язки з друзями, сусідами та знайомими. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 7 000 гривень. У зв'язку з тим, що відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі, тому позивач, звернувся з позовом до суду, в якому просить суд: стягнути з відповідача - [PERSON] 3 136,63 грн. (2936,63 грн. + 200,00 грн = 3 136,63 грн.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 450,00 грн. - витрати на проведення авто товарознавчого дослідження, 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 229,40 грн. - витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позові. Додатково суду пояснив, що у зв'язку з перенесеним стресом, викликаним неправомірними діями [PERSON] по вчиненню ДТП від 05.11.2012 року, у нього значно погіршився стан здоров'я, що виразилося у загостренні захворювання опорно-рухового апарату, підвищенні рівня цукру в крові на фоні цукрового діабету. Тому протягом 2012-2013 років йому довелося неодноразово проходити лікування у лікувальних закладах. А розуміння того, що [PERSON] спричинив ДТП, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння посилює душевні страждання позивача та доводить спричинення йому моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 7 000 грн. Вказував на те, що відповідач пропонував йому 3000 грн. в рахунок компенсації всієї шкоди, однак дану суму позивач вважає не достатньою для компенсації повного відшкодування шкоди з врахуванням перенесених ним страждань. Відповідач - [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та розгляд справи, в судове засідання не з'явився, скориставшись правом участі у цивільній справі через свого представника відповідно до ст. 38 ЦПК України. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в загальному розмірі 3 136,63 грн., а також витрат на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 450,00 грн., та витрат по сплаті судового збору. Проте позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 7 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованими та вказуючи на те, що [PERSON] пропонував позивачу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 000,00 грн. з метою досудового врегулювання спору, але позивач відмовився. Крім того, лікування позивача не є наслідком ДТП. Представники третіх осіб - Приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» та АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності (а.с.79-80, 131). Крім того, як вбачається з листа Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Нацкомфінпослуг було проведено позапланову безвиїзну перевірку ПрАТ НФСК «Добробут» та тимчасово зупинено дію ліцензії Товариства на проведення страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.132-133). Треті особи - [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с. 130,136,137), в судове засідання також не з'явилися. Зі згоди позивача, представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб та їх представників. Заслухавши пояснення позивача - [PERSON], представника відповідача - [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ч.1, ч.4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав, це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушення. Перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 ЦК України. Особа може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 05.11.2012 року о 17-45 годині [PERSON] по а/д Кривий Ріг - с. Надеждівка Криворізького району, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер, [NUMBER], який належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 138), не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою відповідно реагувати на її зміни, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним допустив зіткнення з автомобілем Опель Вектра, реєстраційний номер [NUMBER] з автопричіпом марки Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON], внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 (б), 10.1 ПДР України. Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.01.2013 року відповідача по справі - [PERSON] було визнано винним за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн. (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди позивачу з вини [PERSON] не потребує доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, з пункту 1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах експлуатував автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер, [NUMBER], а отже до нього підлягають застосуванню положення ч.2 ст.1187 ЦК України щодо обов'язку відшкодування позивачу шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер, [NUMBER], що також не оспорював у судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] та і сам відповідач, будучи присутнім в судовому засіданні 21.10.2013 року та 25.10.2013 року (а.с.76,113). Оскільки на момент скоєння ДТП від 05.11.2012 року цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер, [NUMBER], яким керував [PERSON] не була застрахована, а автомобіль Опель Вектра, реєстраційний номер [NUMBER] з автопричіпом марки Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER] були застраховані страховими компаніями: АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» - автомобіль Опель Вектра, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.150), Приватним акціонерним товариством «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» -автопричіп марки Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.52), але вказана дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком в розумінні ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже відповідальність за завдану позивачу шкоду має нести саме відповідач як винна особа. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як встановлено судом, власником автопричепу марки Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.73). [PERSON] керував вказаним автопричепом на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія, реєстраційного документа на автомобіль Опель Вектра, реєстраційний номер [NUMBER] та реєстраційного документа на автопричіп марки Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 72, 72а, 73). Зі змісту п. 13 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Виходячи з викладеного, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування йому шкоди, завданої пошкодженому майну під час дорожньо-транспортної пригоди від 05.11.2012 року. Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження №Д34/02/13 від 27.02.2013 року з доданим до нього Додатком №2 та фото таблицею, сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику пошкодженого автопричіпу Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER], складає 2936,63 грн. (а.с. 14, 84-99). Протоколом огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу від 05.11.2012 року, що міститься у відмовному матеріалі № 1553 від 05.11.2012 року по факту ДТП, при якій травмований [PERSON] (далі, - відмовний матеріал №1553), дослідженому в судовому засіданні, встановлені зовнішні пошкодження автомобіля Опель Вектра, реєстраційний номер [NUMBER], а саме - розбите ліве бокове дзеркало (а.с.22-26 відмовного матеріалу), вартість якого згідно товарного чеку №1970 від 13.11.2012 року становить 200,00 грн. (а.с. 104 а). Таким чином, загальний розмір шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, що сталася 05.11.2012 року з вини відповідача, складає 3136,63 грн. (2936,63 грн. + 200,00 грн. = 3136,63 грн.), яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Що стосується вимог позивача про відшкодування йому витрат понесених за проведення авто товарознавчого дослідження у сумі 450,00 грн. згідно квитанції №059981 від 26.02.2013 року (а.с.104 б), суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, в силу п. 4 ч. 3 ст. 79, ст.. 88 ЦПК України, що не заперечував і представник відповідача, що діє в інтересах відповідача [PERSON] Крім того, відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є відшкодування моральної шкоди. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує всі обставини викладені ним, а саме те, що [PERSON] є пенсіонером, тобто непрацездатною особою згідно з визначенням даним у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», займається бджільництвом, використовував автопричіп Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER] у догляді за бджолосім'ями, яких в господарстві [PERSON] нараховується 10 штук бджолосімей, що підтверджується довідкою Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 23.410.2013 року за №5-216/1386 (а.с. 5, 106). Пошкодження даного автопричепу унеможливило перевезення вуликів, чим порушується належний догляд за бджолами, тобто тепер він не може реалізувати свої плани й можливості, що морально пригнічує його тривалий період часу. Душевні страждання і переживання позивача посилюються усвідомленням того, що під час скоєння ДПТ [PERSON] перебував у стані алкогольного оп'яніння, що вбачається з постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2012 року, згідно якої відповідача визнано винним за ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с.139). Крім того, у зв'язку з перенесеним стресом, у нього значно погіршився стан здоров'я, загострилися захворювання опорно-рухового апарату, підвищився рівень цукру в крові на фоні цукрового діабету, у зв'язку з чим, йому довелося неодноразово проходити стаціонарне лікування у лікувальних закладах: КЗ «Криворізька міська лікарня №11», Український наукового-дослідний інститут промислової медицини, санаторій-профілакторій «Джерело», про що свідчать медичні виписки (а.с. 108, 109, 110). Суд також враховує і те, що відповідач пропонував позивачу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 000, 00грн., з метою досудового врегулювання спору, але позивач відмовився, що не заперечував і сам позивач. З огляду на викладене, а також з урахуванням принципів справедливості та співмірності, суд визначає моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн. Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ, викладених у п.9 постанови від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Згідно з п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д34/02/13 від 27.02.2013 року, виконаного судовим експертом-товарознавцем [PERSON] (а.с.14), зазначено про технічну неможливість ремонту автопричіпу Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER], у зв'язку з численними пошкодженнями на ньому, а також у зв'язку тим, що даний причіп більше не випускається та запасні частини на нього заводом не постачаються, відповідно до чого вартість матеріальної шкоди дорівнює вартості причепу до пошкодження (а.с. 89), з чого слідує, що фактично автопричіп Бджилка 8134, реєстраційний номер [NUMBER] вважається фізично знищеним. Вирішуючи питання про передачу [PERSON] даного автопричепу після відшкодування ним збитків, суд бере до уваги те, що позивачу [PERSON], на користь якого відшкодовується шкода, не належить вказаний транспортний засіб на праві власності, а тому,

Outcome: partial