Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], 04 червня 2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що в 2007 році він придбав у [PERSON] івановича гараж по провулку Південому гараж №12 в м. Подільськ (Котовськ) Одеської області для зберігання у ньому свого транспортного засобу. У [PERSON] є другий гараж яким він користується, цей гараж будувала його мати [PERSON], яка отримала земельну ділянку під будівництво вищевказаного гаражу рішенням міськвиконкому №7 від 03 січня 1991 року, що підтверджується випискою з рішення №409 від 24. 10. 2002 року. В 2002 році рішенням Виконавчого комітету Котовської міської ради рішення №409 від 24.10.2002 року по заяві [PERSON] земельну ділянку передали її сину [PERSON]. Гараж 1991 року побудови, в 1992 році він був підключений до електроенергії. Власник гаражем не користується, тому вирішив продати його, на час придбання був вже в занедбаному стані криша протікала, ворота були ржаві та погано закривались. Після вирішення всіх питань [PERSON] отримав кошти у розмірі 4000 гривень та написав розписку за отримання коштів. Між ними була домовленість, що узаконять угоду вони пізніше, так як [PERSON] не міг віднайти всіх документів. В тому ж році відповідач перекрив покрівллю гаражу, замінив ворота, зробив у ньому ремонт та з того часу відкрито та безперервно користується вказаним гаражем та зберігає у ньому власний автомобіль та особисті речі. Нещодавно він вирішив замінити в гаражі лічильник на електроенергію, але йому було відмовлено, оскільки у нього не має правовстановлюючих документів, після чого він звернувся до нотаріуса, але нотаріус відмовила їм в посвідчені договору купівлі-продажу, оскільки у [PERSON] відсудній необхідний пакет документів, він посилається на те що втратив їх, а відновити вдалося лише рішення Виконавчого комітету, дозвіл, та технічний парспорт. Так на даний час він позбавлений у позасудовому порядку оформити право власності на вказаний гараж, хоча відкрито, добросовісно та безперервно володіє гаражем №12, по провулку Південому у м. Подільськ Одеської області, з 2007 року, тобто більше 10 років. Позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним, [PERSON] ІПН [NUMBER], в порядку набувальної давності право приватної власності на гараж № 12 по провул. Південному у м. Подільськ Одеської області, площею забудови 32,8 кв.м., загальною площею 26,3 кв.м. Позивач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач упідготовчому судовому засіданні позов визнав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, у 2007 році між позивачем та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю в останньої гаражу № 12 по провулку Південому у м. Подільськ Одеської області, на підставі якої позивач сплатив [PERSON] грошові кошти за вказаний гараж у розмірі 4000,00 грн. Договір купівлі-продажу між сторонами у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний гараж не реєструвалося. Факт купівлі-продажу гаражу визнається сторонами по справі. Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що дійсно у 2007 році продав позивачу [PERSON] спірний гараж та не оспорює його право власності на нього. Згідно копії Технічного паспорту на гараж виготовлений 15. 05. 2018 року КП «Інвентаризатор» на імя [PERSON], в натурі є: гараж зазначений у плані під літ. «А» з погребом під частиною будівлі літ. «а», загальною площею 26,3 кв.м, площею забудови 32,8 кв.м, який розташований за адресою: Одеська область, м. Подільськ. Провулок Південий гараж №12. Вартість цього складає 93870,00 грн. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Стаття 41 Конституції України,\~стаття 328 ЦК України\~зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч.1,4\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~передбачено, що правила\~ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5«Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~ст. 344 ЦК України). Згідно п. 11 постанови, враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Згідно п. 13 постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п. 14 постанови, виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки, починаючи з 2007 року по теперішній час позивач фактично добросовісно, відкрито безперервно володіє та користується нерухомим майном, а саме спірним гаражем, утримує його, то суд приходить до висновку про те, що позивач набув права власності на вказаний гараж на підставі\~ст. 344 ЦК України, та його позов слід задовольнити.

Outcome: approved