Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач 29 жовтня 2020 року звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення\~розміру аліментів\~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] \~та стягнення\~аліментів на\~час навчання\~повнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та просила\~суд стягувати\~з відповідача\~по 3000\~грн.\~на кожну\~дитину.\~В якості\~обґрунтування позовних\~вимог зазначила,\~що шлюб\~з відповідачем\~розірвано на\~підставі рішення\~Івано-Франківського\~міського суду\~Івано-Франківської\~області від\~13\~червня 2006\~року.\~Також згідно\~рішення Івано-Франківського\~міського суду\~Івано-Франківської\~області від\~07\~лютого 2014\~року з\~відповідача присуджено\~стягувати аліменти\~на дочку\~ [PERSON] в\~розмірі 400\~грн.\~щомісячно до\~повноліття дитини.\~На підставі\~рішення Івано-Франківського\~міського суду\~Івано-Франківської\~області від\~24\~лютого 2014\~року з\~відповідача присуджено\~стягувати аліменти\~на дочку\~ [PERSON] в\~розмірі 350\~грн.\~щомісячно до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~Внаслідок подорожчання\~цін на\~товари та\~послуги,\~навчанням дочки\~у вищому\~навчальному закладі\~позивач витрачає\~більше коштів\~на дітей. Відповідач належної матеріальної допомоги на дітей не надає, хоча є здоровою особою, інших утриманців не має, працює та має можливість утримувати дітей. 04 вересня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив що не заперечує проти свого батьківського обов`язку щодо утримання та виховання дітей, однак вважає вимоги позивача такими що не відповідають реальним потребам дітей та є непосильними для нього з підстав погіршення його фінансового становища. На даний час він фактично проживає в одному помешканні з позивачем та дочкою [PERSON] , приймає активну участь у її вихованні. Старша дочка досягла повноліття та проживає окремо. Вже не перебуваючи у шлюбі він провів перепланування та ряд ремонтних робіт в квартирі на загальну суму понад 5\~000 доларів. З 2010 року стан його здоров`я значно погіршився. Він змушений систематично приймати вартісні ліки. Через хворобу відповідач позбавлений можливості повноцінно жити та працювати. Він не працює та не має доходів, які б дозволяли сплачувати аліменти у запропонованому позивачем розмірі. При цьому позивач працює, має стабільний дохід, який перевищує розмір його доходів. Також на його утриманні знаходяться двоє перестарілих батьків. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили суд позов задовольнити. Позивач зазначила, що її дохід на даний час становить приблизно 6\~000 гривень на місяць. Відповідач працює паркувальником, що свідчить про наявність у нього постійного доходу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд визначити розмір аліментів на дочку [PERSON] у мінімальному розмірі, а у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дочку [PERSON] , яка продовжує навчання, просив відмовити, у зв`язку із навчанням дочки на державній формі навчання. Заслухавши пояснення позивача, її представника, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1993 року, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2006 року розірвано. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2014 року, судом присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2014 року присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень щомісячно з 29 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] досягла повноліття та з 01 вересня 2019 року навчається у ВСП «Івано-Франківський фаховий коледж ресторанного сервісу і туризму НУХТ» на денній формі навчання, що підтверджується довідкою навчального закладу від 12 жовтня 2020 року. Сторони та діти зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ТзОВ «Пасічна-К» № 191 від 17 червня 2020 року. Довідок про свої доходи сторони суду не надали. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1\~та 2\~ст.\~27\~Конвенції про\~права дитини\~визначено,\~що держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2014 року). Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років установлено: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі меншому за мінімальний, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, оскільки аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обставину не представлення відповідачем інформації про його дохід, матеріальне становище платника аліментів. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності у платника аліментів значного доходу та необхідності збільшення розміру аліментів до 3 000 гривень, який є більшим за розмір, який ч. 2 ст. 182 СК України визначений як рекомендований. Твердження відповідача про те що його матеріальний стан погіршився, суд не може покласти в основу висновку про відмову у задоволенні вимоги позову про збільшення розміру аліментів, так як постановляючи рішення від 24 лютого 2014 року про стягнення аліментів на дочку [PERSON] , суд виходив із пояснень відповідача, який вказував що ніде не працює. Пояснення відповідача щодо його незадовільного стану здоров`я судом також не розцінюється як обставина яка підлягає врахуванню при вирішенні вимоги про збільшення аліментів, оскільки відповідач у відзиві сам вказав що стан його здоров`я погіршився у 2010 році, а рішення про стягнення аліментів постановлено 24 лютого 2014 року. Доказів про погіршення стану його здоров`я, після постановлення судом рішення про стягнення аліментів, суду в порядку встановленому законом, не надано. Проведення відповідачем ремонтних робіт у квартирі де проживає дитина, у даному випадку не є обставиною, яка судом може бути врахована при визначенні розміру аліментів чи збільшенні їх розміру, так як відповідач сам зареєстрований та проживає у даній квартирі, тому його участь у витратах по утриманню квартири є обов`язком відповідно до ст. 156 ЖК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині збільшення аліментів на дочку [PERSON] слід задовольнити частково, та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2014 року до 1 300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Повнолітня [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, позивач не може самостійно утримувати дочку. При визначенні розміру аліментів судом враховано вік дочки [PERSON] , наявність у сторін іншої дитини - [PERSON] , аліменти на утримання якої збільшено до 1 300 гривень щомісячно, рівень доходу позивача. Доказів неможливості відповідачем сплачувати аліментів на повнолітню дочку суду не надано. Однак запропонований позивачем розмір аліментів 3\~000 гривень на місяць суд вважає завищеним, так як повнолітня [PERSON] навчається на державній формі навчання. У своїх поясненнях відповідач вказав що фінансово допомагає батькам та родичам, тому суд вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно на час її навчання, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів на [PERSON] в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, а стягнення аліментів на повнолітню [PERSON] , яка продовжує навчання, розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 29 жовтня 2020 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 840 гривень 80 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192, 199, 200 СК України,

Outcome: partial