Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.06.2021 року звернувся Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про зобов`язання Дошкільний навчальний заклад № 521 провести перерахунок його заробітної плати, як сторожа, згідно ст. 104 КЗпП України - сторожа 2 тарифного розряду та приймальника молочної продукції 4 тарифного розряду - загально по 4 тарифному розряду з 11 червня 2016 року по день подачі позову та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за виконану роботу сторожа і суміщення професій сторожа та приймальника молочної продукції по 4 тарифному розряду, згідно ст. ст. 104, 105 КЗпП України з 11.06.2016 року по день подачі позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову протягом семи днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 28). 07.07.2021 року позивачем подано на виконання вимог ухвали позовну заяву у новій редакції (а.с. 31-41). В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він з 11 червня 2016 року по 07 серпня 2020 року працював на умовах трудового договору в Дошкільному навчальному закладі № 521 на посаді сторожа по другому тарифному розряду на одну тарифну ставку, відповідно наказу № 64-К від 11.06.2016 року. За весь період роботи відповідач здійснював йому нарахування та виплату заробітної плати не в повному обсязі. Позивач зазначає, що його обов`язки сторожа було встановлено відповідною Посадовою інструкцією, з якою він був ознайомлений. При цьому пунктом 2.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку визначено, що працівники дошкільного навчального закладу можуть працювати за сумісництвом, відповідно до чинного законодавства, тоді здійснюється доплата за суміщення професій згідно ст. ст. 104, 105 КЗпП України. Разом з тим, протягом усього часу трудових відносин з відповідачем він у свої зміни роботи змушений був примусово за вказівками керівництва виконувати роботу іншої професії, а саме приймальника молочної продукції, яка згідно із Класифікатором професій України, код професії 1761 кч - 4 тарифний розряд, що в обов`язок сторожа не входить та є порушенням ст. 43 Конституції України, ст. 31 КЗпП України. Позивач вказує, що згідно наказу керівника відповідача на нього були покладені обов`язки по прийому в нічний час хлібобулочних і молочних продуктів з матеріальною відповідальністю за прийняті продукти без укладення угоди в порушення п. 4.9 Інструкції з організації харчування у дошкільних закладах. Керівник дошкільного навчального закладу не ввела в штатний розпис необхідних додаткових працівників приймальників продуктів, при цьому такі роботи його змусили здійснювати безоплатно. Позивач вважає, що за весь період роботи оплата йому, як сторожа при суміщенні професій, повинна бути по 4 тарифному розряду, відповідно ст. ст. 104, 105 КЗпП України. Цим порушені його права на оплату праці на суму 65 641 грн. (а.с. 31-41). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.07.2021 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та за клопотанням позивача витребувані від відповідача письмові докази (а.с. 56-57). 06.09.2021 року до суду від відповідача в особі представника Нетребенка О.С. надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю правових підстав. Зазначено, що на роботу сторожем позивач [PERSON] був прийнятий наказом від 11.06.2016 року за підписом завідуючої ДНЗ № 521 В.Антонішиної, яка є невісткою позивача. Наказів про підвищення тарифного розряду позивачем не надано, як і не надано доказів про ознайомлення останнього під час прийняття на роботу з посадовою інструкцією, оскільки з посадовими обов`язками сторожа позивач ознайомився лише 25.02.2017 року. Під час перебування на посаді [PERSON] , з якою [PERSON] знаходиться у родинних відносинах, жодної скарги у період з 11.06.2016 по 01.01.2017 позивачем щодо порушення його прав на виплату заробітної плати не подавалось. Після звільнення [PERSON] нарахування та виплата заробітної плати позивачу продовжувалась за фактично відпрацьований ним час відповідно до вимог законодавства. Позивач працював на посаді сторожа на одну тарифну ставку та робіт за сумісництвом не виконував. Інструкцією з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах передбачено, що приймання продуктів харчування здійснюється працівниками ДНЗ за професіями - комірник, кухар, медична сестра. За період роботи позивача посада комірника вільною не була. Позивачем не надано доказів того, що ним було здійснено приймання продуктів харчування у вказаний ним період з проставлянням розписки на супровідних документах постачальника свого підпису (а.с. 66-70). Також відповідачем була подана заява від 11.08.2021 року проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 61, 62). 08.09.2021 року до суду на виконання ухвали про витребування доказів від відповідача надійшли копії документів (а.с. 80-159). 27.09.2021 року позивачем подані заперечення на відзив у яких зазначає про те, що з перших днів чергування в нічний час він виконував роботу іншої професії - приймальника молочної продукції, що відноситься до 4 тарифного розряду, також приймав хлібобулочну продукцію, проте в штатних розписах наявні завгосп та комірник, тому з метою неправомірного збагачення, порушуючи законодавство, в штатні розписи з умислом не введено посади приймальника продуктів харчування в нічний час для дітей та примусово змушують виконувати цю роботу сторожів ДНЗ, хоча вона відноситься до іншої професії (а.с. 163-167). 04.10.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Нетребенка О.С. про відшкодування витрат відповідачу на професійну правничу допомогу (а.с. 174, 175). 05.10.2021 року позивачем подане клопотання про зобов`язання відповідача виконати вимоги, передбачені наказами МОУ № 1055, 544, а саме: привести штатний розпис ДНЗ № 521 відповідно до виробничої необхідності (а.с. 183). 08.10.2021 року до суду надійшли заперечення подані представником відповідача Нетребенко О.С. з проханням відмовити у позовних вимогах [PERSON] з посиланням на те, що позивачем не надано доказів у відповідні дати знаходження на роботі проставлення його підпису про прийняття продуктів харчування у супровідних документах постачальника, як передбачено Інструкцією з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах. У керівника ДНЗ № 521 відсутній обов`язок вводити у штат ще одну додаткову посаду (а.с. 187-189). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року заяву відповідача Дошкільного навчального закладу № 521 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року заяву позивача [PERSON] про виклик свідків повернуто без розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року клопотання позивача [PERSON] з додатковими позовними вимогами про зобов`язання відповідача Дошкільний навчальний заклад № 521 виконати вимоги, передбачені наказами МОУ № 1055, 544 щодо приведення штатного розпису відповідача відповідно до виробничої необхідності залишено без розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2021 року клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 11 червня 2016 року позивача [PERSON] , відповідно наказу від 11.06.2016 № 64-к, прийнято на роботу в Дошкільний навчальний заклад № 521 Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач, ДНЗ № 521) на посаду сторожа на 1 ставку за 2 тарифним розрядом, визначено здійснювати оплату в межах фонду заробітної плати, затвердженого на 2016 рік (а.с. 17). Наказом ДНЗ № 521 від 07.08.2020 року № 95-к позивача (сторожа) звільнено з роботи з 07 серпня 2020 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 149). Позивач просить зобов`язати відповідача ДНЗ № 521 провести перерахунок його заробітної плати з 11.06.2016 року (дата працевлаштування) по день подачі позову, згідно ст. 104 КЗпП України, за виконання ним роботи сторожа 2-го тарифного розряду та приймальника молочної продукції 4-го тарифного розряду - загально по 4-му тарифному розряду та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за виконану ним роботу за суміщення професій сторожа і приймальника молочної продукції по 4-му тарифному розряду, згідно ст. ст. 104, 105 КЗпП України. При цьому позивач посилається на пункт 2.3 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом (трудовим колективом) ДНЗ № 521 на 2018-2021 р.р., яким визначено, що працівники ДНЗ можуть працювати за сумісництвом відповідно до чинного законодавства. Виходячи з приписів трудового законодавства, робота за сумісництвом та виконання роботи при суміщенні професій (посад) не є рівнозначними поняттями. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України (ст. 102-1 КЗпП України). Праця за сумісництвом передбачає виконання, крім своєї основної, іншої роботи на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Оплату праці при суміщенні професій (посад) і виконанні обов`язків тимчасово відсутнього працівника передбачено нормою ст. 105 КЗпП України, відповідно якої працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Згідно положень частини 1 ст. 104 КЗпП України, на яку посилається позивач, при виконанні робіт різної кваліфікації праця почасових робітників, а також службовців оплачується за роботою вищої кваліфікації. Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13, в тому разі, коли умови про розміри доплат за виконання працівником поряд з основною роботою додаткової роботи за іншою професією чи посадою (суміщення професій, посад) або обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи не були визначені відповідно до ст.105 КЗпП у колективному договорі чи погоджені інакше за відсутності останнього, розмір доплати за таку роботу, виконану за розпорядженням власника або з його відома, визначається судом з урахуванням її складності, характеру, обсягу, а також ступеня використання робочого часу та тарифної ставки працівника. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина 1 ст. 21 КЗпП України). Перелік обов`язків позивача, як сторожа, було визначено відповідною посадовою інструкцією, затвердженою наказом завідувача ДНЗ № 521 від 03.01.2017 № 1/1, копію якої позивач отримав 25.02.2017 р., що підтверджується його підписом (а.с. 22-24). Позивач вказує, що його в примусовому порядку примушували виконувати безоплатно роботу приймальника молочної продукції, на підтвердження чого надав копії сторінок журналу прийому-здачі зміни сторожей ДНЗ № 521 від 05.08.2018 року, у яких за період з 07.08.2018 року по 02.12.2018 року наявні записи про час прийняття позивачем молока та хліба, а також записи коли такі продукти не привозили. Наказом ДНЗ № 521 від 03.01.2017 № 9 «Про призначення відповідальних за отримання хліба та молочних продуктів на 2017 рік» було призначено сторожа [PERSON] відповідальним в нічні години за отримання хліба та молочних продуктів згідно графіку виходу на роботу (а.с. 155). Наказом ДНЗ № 521 від 03.01.2018 № 8 «Про призначення відповідальних за отримання хліба та молочних продуктів на 2018 рік» було призначено сторожа [PERSON] відповідальним в нічні години за отримання хліба та молочних продуктів згідно графіку виходу на роботу (а.с. 156). Наказом ДНЗ № 521 від 02.01.2019 № 8 «Про призначення відповідальних за отримання хліба та молочних продуктів на 2019 рік» було призначено сторожа [PERSON] відповідальним в нічні години за отримання хліба та молочних продуктів згідно графіку виходу на роботу (а.с. 157). Наказом ДНЗ № 521 від 21.08.2019 № 71 «Про призначення відповідальних за отримання хліба та молочних продуктів на 2019-2020 н. рік» було призначено сторожа [PERSON] відповідальним в нічні години за отримання хліба та молочних продуктів згідно графіку виходу на роботу (а.с. 158). Наказом ДНЗ № 521 від 25.09.2019 № 83 «Про призначення відповідальних за отримання хліба та молочних продуктів на 2019-2020 н. рік» було призначено сторожа [PERSON] відповідальним в нічні години за отримання хліба та молочних продуктів згідно графіку виходу на роботу (а.с. 159). Наказом ДНЗ № 521 від 02.01.2020 № 12 «Про призначення відповідальних за отримання хліба та молочних продуктів на 2020 рік» було призначено сторожа [PERSON] відповідальним в нічні години з 13.01.2020 року за отримання хліба та молочних продуктів згідно графіку виходу на роботу (а.с. 25). У вищевказаних наказах зазначено, що вони виносились на виконання вимог «Інструкції з організації харчування дітей в дошкільних навчальних закладах», затвердженої спільним наказом МОНУ і МОЗУ від 17.04.2006 р. № 298/227. Посадовою інструкцією сторожа не передбачено обов`язку позивача отримувати продукти харчування. Разом з тим, зі змісту штатних розписів відповідача за період роботи позивача в ДНЗ № 521 була відсутня посада приймальника молочної продукції, за виконання роботи за якою за суміщення професій позивач просить зобов`язати відповідача провести перерахунок його заробітної плати та стягнути заборгованість по заробітній платі, що є предметом спору (а.с. 84-97). Виходячи з наявних правовідносин, покладення певних додаткових обов`язків на працівника не являється ні сумісництвом, ні суміщенням професій (посад), оскільки фактично є доповненням до посадової інструкції, що не заборонено чинним законодавством та не передбачає обов`язку роботодавця проводити доплати (надбавки) до заробітної плати. Позивач не довів обставин того, що він, окрім роботи сторожа, ще виконував роботу приймальника молочної продукції за 4 тарифним розрядом, оскільки такої посади в ДНЗ № 521 не має. Як встановлено із матеріалів справи, [PERSON] був інформований про покладення на нього обов`язків щодо прийому хлібобулочних і молочних продуктів, при цьому погодився та свідомо і добровільно виконував такі роботи, своїх заперечень стосовно цього роботодавцю до початку 2020 року не висловлював, вищевказаних наказів з якими був ознайомлений під підпис не оскаржував, тому покладення на позивача додаткових функцій не можна розцінювати, як примусову працю. З матеріалів справи убачається, що лише 30.01.2020 року на копії наказу ДНЗ № 521 від 02.01.2020 № 12 «Про призначення відповідальних за отримання хліба та молочних продуктів на 2020 рік» [PERSON] написав про те, що за додатковою роботою по прийманню хліба та молока має проводитись доплата за суміщення професій, відповідно ст. 105 КЗпП України, ці роботи безоплатно виконує з 2006 року (а.с. 25). При цьому позивач не був позбавлений можливості попередньо у разі своєї незгоди висловлювати заперечення щодо видачі відповідачем вказаних наказів та відмовитися від приймання хлібобулочних і молочних продуктів під час своєї роботи в ДНЗ № 521 сторожем. Звільнений з роботи 07.08.2020 року позивач був за власним бажанням. За правилами частин 1, 3 ст. 12, частин 1, 5 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи виконання позивачем роботи за сумісництвом та за суміщенням професій (посад), оскільки посада приймальника молочної продукції в штатному розписі відповідача відсутня, тому позов в частині вимог про зобов`язання ДНЗ № 521 провести перерахунок заробітної плати з урахуванням виконуваних робіт за посадою приймальника молочної продукції 4 тарифного розряду задоволенню не підлягає. Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за виконану роботу за суміщення професій є похідними від проведення перерахунку, тому у цій частині позову також слід відмовити. За нормою пункту 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Відповідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відзиві на позов відповідач в особі представника адвоката Нетребенко О.С. зазначав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи у розмірі 25 000 грн. (а.с. 70). Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження представництва відповідача до відзиву додано ордер серії КС № 894589 адвоката Нетребенка О.С.; копії договору № 37 про надання правової допомоги від 09.08.2021 року, укладеного між ДНЗ № 521 та адвокатом Нетребенко О.С.; доручення № 1 від 09.08.2021 року до договору про надання правової допомоги № 37 від 09.08.2021 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6801/10 виданого на ім`я Нетребенка О.С. (а.с. 73-76). Відповідно пункту 3.1 договору № 37 про надання правової допомоги від 09.08.2021 року, за правову допомогу, передбачену конкретним дорученням, клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі та порядку, визначеному в додатках до доручення цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору. Згідно частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Представником відповідача Нетребенко О.С. подане клопотання від 22.09.2021 року (вхідний № 6570 від 04.10.2021), у якому просить покласти на [PERSON] витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 30 280,00 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягнути з позивача такі витрати (а.с. 174, 175). До клопотання додано Акт від 15.09.2021 приймання-передачі виконаних (наданих) послуг за Дорученням № 1 до Договору про надання правової допомоги № 37 від 09.08.2021 року за період з 09 серпня 2021 року по 15 вересня 2021 року, у якому вказано вартість послуг виконавця за актом у розмірі 30 280 грн., виходячи зі ставки 2 500 грн. за 1 год. роботи, що включає: консультацію, вивчення проблеми та попередній аналіз (4 год.) - 10 000 грн.; складання відзиву на позовну заяву (6 год.) - 15 000 грн.; складання та направлення заяви про виконання ухвали суду з витребування доказів (1,5 год.) - 3 750 грн.; підготовка додатків до позовної заяви, подання відзиву на позовну заяву (0,5 год.) - 1 250 грн.; технічні витрати на роздруківку відзиву на позовну заяву з додатками в трьох екземплярах, письмових доказів, заяв - 3 280 грн. (а.с. 178). Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 755/15364/17 при ухваленні додаткового судового рішення по розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Розподіляючи понесені відповідачем втрати на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про те, що надані Акт від 15.09.2021 приймання-передачі виконаних (наданих) послуг за Дорученням № 1 до Договору про надання правової допомоги № 37 від 09.08.2021 року за період з 09.08.2021 року по 15.09.2021 року, підписаний замовником ДНЗ № 521 та виконавцем адвокатом Нетребенко О.С., не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі 30 280,00 грн. з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. З урахуванням викладеного, з огляду на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, спірних правовідносин, значення справи для сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про розподіл судових витрат, зокрема з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved