Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON]\~25.05.2018\~року \~звернувся \~до суду\~з позовом,\~в якому\~зазначив,\~що він проживає у квартирі № 49 житлового будинку № 65 по вул. Повітряній у місті Львові спільно із дружиною [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. У даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає понад шість місяців рідний брат позивача - [PERSON]. Позивач зазначає, що [PERSON] фактично не проживає у цій квартирі з 1998 року і по даний час, оскільки він виїхав за кордон. Відтак, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування зазначеною квартирою немає, його особисті речі у квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг, квартплати [PERSON] не бере, що свідчить про втрату ним інтересу до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання. У звязку із чим, позивач вважає, що [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою № 49 житлового будинку № 65 по вул. Повітряній у місті Львові, а тому звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON], таким що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 49 житлового будинку № 65 по вул. Повітряній у місті Львові. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова 22 червня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, додав, що відповідач з 1998 року не проживає у Львові, оскільки виїхав зі своєю сім'єю у США, де і проживає по тепер. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], який був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, не надав відзив на позовну заяву, у звязку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що він є співвласник спірної квартири, однак проживає за адресою: [INFO]. Відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, просив позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Судом встановлено,\~що позивач [PERSON] проживає у квартирі № 49 житлового будинку № 65 по вул. Повітряній у місті Львові спільно із дружиною [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] про що свідчить довідка з місця проживання про склад сімї і прописки видана ЛКП «Левандівка» від № 1890 від 10.05.2018 року./а.с.5/ Як вбачається з свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] її співвласниками являються: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON]./а.с.4/ У даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає понад шість місяців рідний брат позивача [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично не проживає у спірній квартирі з 1998 року по даний час, що підтверджується складеним комісією ЛКП «Левандівка» Актом від 07 травня 2018 року № 179, оскільки, як повідомили учасники судового процесу, він виїхав за кордон./а.с.6/ Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Реєстрація відповідача, який, хоть і являється членом сімї, та по сумісництву співвласником квартири, що належить позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві власності, перешкоджає у реалізації права власності у повному обсязі. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, посилання позивача на ст..71 ЖК України, як на підставу своїх вимог, є хибним, оскільки спірна квартира знаходиться у приватній, а ні в комунальній власності, позивач не є її наймачем, а є її власником і тому дія ст.71 ЖК України не розповсюджується на правовідносини сторін.

Outcome: approved