Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої на підставі договору про надання правничої допомоги діє адвокат Мамонов А.А., звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Мирноградвугілля», третя особа Мирноградське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю особи на виробництві, в обґрунтування якого вказала, що 05.09.2004 року під час виконання трудових обов`язків у ВП «Шахта ім.А.Г.Стаханова» («Шахта Капітальна») ДП «Красноармійськвугілля» («Мирноградвугілля») був смертельно травмований її чоловік [PERSON] , [INFO] , який працював електрослюсарем підземним. Зазначаючи на те, що смертю чоловіка та батька їх двох дітей їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях від розуміння безповоротної втрати близької людини, самотності, пригніченості, відсутності підтримки, що і досі негативно впливає на її психологічний стан та змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життєвого укладу, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 200000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., які згідно розрахунку адвоката складаються з: усної консультації, на яку витрачено 20хв., вартість 200грн.; правового аналізу - 2 години, вартість 800грн.; складання позовної заяви - 5 годин, вартість 2500грн., підготовка до розгляду справи у суді (в тому числі складання відповіді на відзив) - 1 година вартістю 500грн.; представлення інтересів в суді - одне судове засідання 1000грн., які, крім представлення інтересів в суді, були виконані на час звернення до суду згідно квитанції до прибутково-касового ордеру №15 від 29.10.2019. Розгляд справи здійснюється судом у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін сторони не заявили. Відповідачем надано судові відзив, згідно з яким позовні вимоги визнав частково, вважаючи розмір моральної шкоди, заявленої позивачем, завищеним. Звертає увагу суду на те, що у відповідності з п.7 Акту форми Н-1 від 20.09.2004 року однією з причин нещасного випадку, що стався з чоловіком позивачки, є його вина, що полягає у не застосуванні ним запобіжного поясу при виконанні небезпечних робіт. З урахуванням цього вважає можливим моральну шкоду, спричинену позивачеві, визначити у 60000грн. Крім цього, просить зменшити витрати на правничу допомогу, вважаючи їх занадто завищеними. Обгрунтуванням цьому вказує на те, що справа не відноситься до складних, судова практика у таких справах є доволі поширеною, що не потребувало від адвоката глибоких юридичних знань, часових витрат та глибокого правового аналізу. Вважає, що складання позовної заяви може оцінюватися у 1000грн., а не 2500грн., як зазначив адвокат, правовий аналіз - 400грн., а не 800, а вартість послуг з представлення інтересів у суді - не більше 500грнн., так як зазначений адвокатом розмір 1000грн. не відповідає складності справи. З урахуванням цього співмірною сумою витрат на правову допомогу вважав 2100грн. Представник третьої особи Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України надав суду відзив, в якому просив вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про їх шлюб (а.с.7). Згідно трудової книжки [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Мирноградвугілля» (станом на 05.09.2004 - ДП «Красноармійськвугілля»), працюючи у відповідача з 01.03.1990 року електрослюсарем підземним (а.с.21-24). Підтвердженням нещасного випадку на виробництві, що стався з [PERSON] 05.09.2004 під час виконання ним трудових обов`язків у відокремленому підрозділі «Шахта ім.Стаханова», є акт спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт №41форми Н-1 від 20.09.2004. Згідно висновку комісії спеціального розслідування нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, а причинами його настання, крім виробничих: порушення норм інструкції з охорони праці, техніки безпеки, технології виробництва, відсутності належного контролю за виконанням робіт з боку керівного складу підприємства, є і порушення правил безпеки самим постраждалим. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.24). Частиною першою ст.3 Конституції України життя і здоров`я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях мають створюватися створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону кореспондується із нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, є гарантованим за змістом ст.23 ЦК України. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Тобто, даною нормою передбачено право дружини потерпілого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка. Обґрунтовуючи моральну шкоду, позивач вказує на відчуття розпачі, пригнічення і відчаю у зв`язку із раптовою і несподіваною втратою чоловіка, настанням самотності, що призвело до негативних наслідків у виді глибоких страждань, втрати психологічної рівноваги та нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для подолання емоційного стресу, відновлення психологічного стану і організації свого повсякденного життя. Суд приймає до уваги зазначені доводи позивача, визнаючи їх достатньо обґрунтованими і доведеними, і відкидає твердження представника відповідача про необхідність підтвердження глибини і тривалості моральної шкоди відповідними документами через їх повну безпідставність. За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про су4дову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, суд враховує характер і глибину страждань позивача внаслідок смерті чоловіка, тривалість цих страждань та безповоротність втрати рідної людини. Так само суд бере до уваги і те, що однією з причин настання нещасного випадку із [PERSON] є застосування саме ним небезпечних заходів роботи, які не забезпечували його особисту безпеку. В той самий час допущення порушень потерпілим та наявність частки його вини у настанні нещасного випадку, що підтверджено актами Н-1 та Н-5, відомості про оскарження та скасування (або зміну формулювання) яких відсутні, враховується судом лише при визначенні розміру відшкодування шкоди та не може служити підставою для звільнення відповідача від обов`язку відшкодування такої шкоди. Таким чином, виходячи з обставин справи, засад розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 90000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, проти чого заперечував представник відповідача, зазначаючи про завищений розмір витрат, суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Витрати на професійну правничу допомогу згідно з частиною третьою ст.133 ЦПК України відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом першим частини другої ст.137 цього Кодексу визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частина четверта цієї статті вказує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з положеннями ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В даній справі клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу внаслідок їхньої завищеності заявлене представником відповідача у відзиві на позов. Суд враховує, що крім відображення у нормах ЦПК України право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, а офіційне тлумачення права надано Конституційним Судом України в рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013. Так, згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір доручення на представництво та надання професійної правничої допомоги №482 від 10.10.2019, укладений між позивачем та адвокатом Мамоновим А.А., ордер адвоката та копію його свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю, попередній розрахунок суми судових витрат на загальну суму 5000 грн, акт приймання-здачі виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордеру №15 від 29.10.2019 на суму 5000 грн (а.с.27-31). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Разом з тим суд наголошує, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, беззаперечно входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, акт приймання-здачі виконаних робіт наданих послуг від 29.10.2019, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення із відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із попереднім розрахунком суми судових витрат у справі усна консультація з вивченням документів обсягом 20 хвилин вартує 200 грн (витрачено 20 хвилин); правовий аналіз правочину - 400 грн за 1 годину (витрачено 2 години); складання позовної заяви - 500 грн за 1 годину (витрачено 5 годин); підготовка до розгляду справи в суді першої інстанції із складанням відповіді на відзив в разі потреби - 500 грн за 1 годину (витрачено 1 годину); представлення інтересів позивача в суді - 1000 грн за кожне судове засідання (зазначене 1 судове засідання). Разом із тим, актом приймання-здачі виконаних робіт підтверджується надання адвокатом лише таких послуг: усної консультації із вивченням документів, правового аналізу правочину, складання позовної заяви. При цьому акт не містить відомостей про фактичну кількість часу, витрачену під час надання вказаних послуг. Роботи з підготовки до розгляду справи в суді першої інстанції із складанням відповіді на відзив в разі потреби, в акті не відображені і, відповідно, їхнє приймання позивачем жодними доказами не підтверджене. Участі у судовому засіданні адвокат не приймав. Відтак, враховуючи розцінки роботи адвоката, наведені у попередньому розрахунку, ступінь складності справи та обсяг фактично виконаних адвокатом дій, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу через їхнє завищення, суд вважає за доцільне визначити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, таким чином: за консультацію з вивченням документів - 200 грн; за правовий аналіз правочину - 400 грн; за складання позовної заяви - 500 грн. В даному випадку суд застосовує годинну розрахункову величину для правового аналізу правочину і складання позовної заяви по одній годині на кожну з цих дій, оскільки у справі наявна типова позовна заява, складання якої не вимагає більшого часу, і правовий аналіз правочину також не є складним з огляду на характер правовідносин у справі та відсутність потреби у вивченні інших нормативно-правових актів, ніж Цивільний кодекс України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди 90000 гривень та на відшкодування витрат на правничу допомогу 1100 гривень, а всього - 91100 гривень. Враховуючи, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору в розмірі 1% розміру ціни позову, але не менше 0,4% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 1921,00 гривень, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 911 гривень. На підставі ст.3 Конституції України, ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст.440-1, 1168 ЦК України,

Outcome: partial