Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.02.2016 року звернулася до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення коштів за депозитними договорами, який мотивовано тим, що 21.12.2013 року між нею та КС «Злагода» укладено договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 6926д, відповідно до якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 6000 грн. з нарахуванням процентів на внесок в розмірі 27,9 % річних зі строком дії договору до 21.01.2015 року. Також 29.04.2014 року між [PERSON] та КС «Злагода» укладено ще один договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 7390д, за умовами якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 10000 грн. з нарахуванням процентів на внесок в розмірі 31,5 % річних зі строком дії договору до 29.05.2015 року. 09.02.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №6926д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 21.12.2013 року, а також додаткову угоду до договору № 7390д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 29.04.2014 року, за умовами яких сторони домовились змінити встановлені основними договорами розміри процентної ставки на 2,5 % річних з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року та 23,5 % річних з 01.05.2015 року до закінчення строку дії договорів, який вони визначили до 21.07.2015 року. Однак після закінчення строку дії вищевказаних договорів КС «Злагода» не повернула позивачу ні суму депозиту, ні відсотки. 16.06.2015 року був проведений акт звірки розрахунків між КС «Злагода» та [PERSON], відповідно до якого заборгованість відповідача за вказаними договорами становить 17670,56 грн. Неповернення внесків відповідачем після закінчення строку дії вказаних договорів і стали підставою для звернення позивача з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, надіслала на адресу суду заяву у якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, положеннях Законів України «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів». Згідно п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобов'язанням щодо наступного його повернення. Водночас стаття 1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України (в редакції яка діяла станом на час виникнення правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.12.2013 року між [PERSON] та КС «Злагода» укладено договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 6926д, відповідно до умов якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 6000 грн. з нарахуванням процентів на внесок в розмірі 27,9 % річних зі строком дії договору до 21.01.2015 року (а.с. 7-11). Внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 6000 грн. на депозитний рахунок за Договором № 6926д підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.12.2013 року (а.с. 20). 09.02.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до вищевказаного договору, за умовами якої сторони домовились внести зміни до пункту 2.2.1 договору, встановивши процентну ставку за внеском на період з 01.02.2015 року до 30.04.2015 року у розмірі 2,5 % річних, з 01.05.2015 року до закінчення строку його дії - у розмірі 23, 5 % річних. Днем закінчення строку дії договору визначено 21.07.2015 року (а.с. 17). 29.04.2014 року між [PERSON] та КС «Злагода» укладено договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 7390д, відповідно до умов якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 10000 грн. з нарахуванням процентів на внесок в розмірі 31,5 % річних зі строком дії договору до 29.05.2015 року (а.с. 12-16). Внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000 грн. на депозитний рахунок за Договором № 7390д підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.04.2014 року (а.с. 21). 09.02.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до зазначеного договору, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до пункту 2.2.1 договору, встановивши процентну ставку за внеском на період з 01.02.2015 року до 30.04.2015 року у розмірі 2,5 % річних, з 01.05.2015 року до закінчення строку його дії - у розмірі 23 % річних. (а.с. 18). Відповідач КС «Злагода» не виконав належним чином своїх зобовязань за вказаними договорами, по завершенню строку дії договорів не повернув суми внесків за депозитними договорами та не сплатив у повному обсязі проценти, що належні до виплати за вказаними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість яка станом на 16.06.2015 року становить 17670 грн. 56 коп., з яких: за договором № 6926д від 21.12.2013 року основна сума заборгованості - 6000 грн., відсотки - 391,13 грн.; за договором № 7390д від 29.04.2014 року: основна сума заборгованості - 10000 грн., відсотки 1279,43 грн., що підтверджується актом звірки розрахунку за депозитом від 16.06.2015 року (а.с.19). Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 551, 20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved