Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.09.2017 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 23.01.2004 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 23.01.2004 року складено відповідний актовий запис №72. Позовна заява мотивована тим, що сімейне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Подружжя припинило спільне проживання та ведення спільного господарства в 2014 році. Позивач проживає однією сім'єю з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. Тому позивач вважає подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливим, недоцільним та таким, що суперечить його інтересам, рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Оскільки через органи РАЦС відповідач не бажає розірвати шлюб позивач змушений був звернутися до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, засобами поштового зв'язку надіслав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно у встановлений законом спосіб, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, зважаючи на зміст заяви позивача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, його бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено понад 3 роки тому, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача, тому позов слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved