Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.01.2018 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 вересня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2401. Окрім цього, просить змінити її прізвище на дошлюбне «Павліхіна». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06 вересня 2014 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. У шлюбі у сторін дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, розходження поглядів на сімейні відносини. Зазначає, що відповідач зловживає алкогольними напоями, влаштовує постійні сварки, в тому числі в присутності сторонніх людей, що принижує її честь та гідність. Вказане призвело до розпаду сімї. Сторони не проживають разом з вересня 2017 року, фактичні шлюбні відносини припинені. Позивач переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а подальше перебування в такому суперечить інтересам сторін. Ухвалою від 05.02.2018 року у справі відкрито провадження. Позивач у судове засідання не з'явилася, 05.03.2018 р. звернулась в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 вересня 2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2401, у шлюбі у них дітей немає. Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.\~\~\~ Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак, шлюб слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved