Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач 18 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банком «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір за № 014/08-МК/06, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування в розмірі 33% річних, строком користування до 03 липня 2009 року. В якості забезпечення кредитних зобов'язань між позивачем та [PERSON] 04 липня 2008 року було укладено договір поруки № 014/08/02-МК/06, а також було укладено договір поруки за № 014/08/01-МК/06 між позивачем та [PERSON]. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконали, допустили прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем. Рішенням суду від 16.06.2010 року солідарно стягнуто із співвідповідачів суму заборгованості, що утворилась станом на 14.08.2009 року у розмірі 20 422,46 грн. Правовідносини сторін по кредитному договору №014/08-МК/06 від 04.07.2008 року, який забезпечений договорами поруки № 014/08/02-МК/06 та № 014/08/01-МК/06 від 04.07.2008 року, не припинені, а тому не звільняє співвідповідачів від відповідальності за неналежне виконання грошового зобов'язання, оскільки належним чином не було виконано. У зв'язку із чим, станом на 07.08.2014 року заборгованість за кредитним договором №014/08-МК/06 від 04.07.2008 року становить 11 919,21 грн., з якої: - строкова заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; - строкова заборгованість по відсоткам - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість по відсоткам - 2 557,77 грн.; - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам (за період з 07.08.2013 року по 07.08.2014 року) - 9 361,44 грн. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач змушений був звернутись до суду і просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/08-МК/06 від 04 липня 2008 року та судові витрати по справі. У судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю - [PERSON], не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надіслав заяву, в якій представник позивача просить розглядати справу без своєї участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просив задовольнити позов. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.74). Співвідповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи відкласти на іншу дату. Зазначила, що проти позовних вимог заперечує у повному обсязі (а.с.71). Співвідповідачі - [PERSON]., [PERSON], у судове засідання не з'явились. Про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомляли. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 04 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір за № 014/08-МК/06, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 33% річних, строком користування до 03 липня 2009 року (а.с.6-7). Між позивачем та [PERSON] 04 липня 2008 року було укладено договір поруки № 014/08/02-МК/06, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за кредитним договором № 014/0/-МК/06 від 04 липня 2008 року (а.с.9-10). Також, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 04 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 014/08/01-МК/06, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за кредитним договором № 014/08-МК/06 від 04 липня 2008 року (а.с.11-12). Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, грошові кошти надав, про що свідчить заява на видачу готівки №267139 від 04.07.2008 року (а.с.13). Заочним рішенням суду від 16.06.2010 року солідарно стягнуто із [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 014/08-МК/06 від 04.07.2008 року в розмірі 20 422,46 грн. (а.с.42-43). Постановою державного виконавця від 29.08.2011 року закрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 20 746,69 грн., у зв'язку із виконанням його у повному обсязі (а.с.44). Однак, кредитні правовідносини між сторонами припинені не були, і в порушення умов кредитного договору, відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, допустили прострочення повернення сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за ними станом на станом на 07.08.2014 року утворилась заборгованість в сумі 11 919,21 грн., з якої: - строкова заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; - строкова заборгованість по відсоткам - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість по відсоткам - 2 557,77 грн.; - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам (за період з 07.08.2013 року по 07.08.2014 року) - 9 361,44 грн. (а.с.14-16). Про наявність заборгованості співвідповідачі повідомлялись вимогами про дострокове повернення кредитних коштів (а.с.17,18,19). Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 553 ЦПК України,за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором з порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька. Відповідно ст. 554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 11 919,21 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути в рівних частках, на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved