Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.06.2018 року звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. [PERSON] вимоги мотивовані тим, що з 05 червня 2004 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], 17.012012 року народження. У звязку із відсутністю згоди між сторонами з приводу вирішення питань щодо утримання дитини відповідачем, позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 08.06.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, що підтверджено поштовим повідомленням та оголошенням через сайт суду. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії І-НО №223271, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька 05.06.2004 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №009125 від 16.03.2005, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON], народився 09 лютого 2005 року, його батьком є [PERSON]. Згідно свідоцтва\~про народження\~серії І-НО №449367 від 14.02.2012 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], народився 17.01.2012 року, його батьком є [PERSON]. Згідно заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, не приймає участь в утриманні дітей, відсутня домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вирішуючи\~позовні вимоги\~про розмір\~аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Згідно з частиною 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу)матері , батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач має двох неповнолітніх дітей, фізично здоровий і має змогу виплачувати аліменти на їх утримання. Інших осіб, які перебувають на утриманні у відповідача судом не встановлено. \~ Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/2 частини доходів відповідача. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial