Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року, який зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №208 від 11 червня 2005 року. Від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей, доньок, - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що починаючи з осені 2017 року вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, у них різні погляди на життя, на сімейні цінності, вони втратили почуття любові один до одного, між сторонами спору припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, а шлюб існує лише формально. Примирення між сторонами спору неможливе. Спору щодо місця проживання спільних неповнолітніх дітей, та поділу спільного майна подружжя, на теперішній час не має. Виходячи з вказаного, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу між ними з відповідачем неможливе та суперечитиме їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги підтримав, відповідач вимоги визнала. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч.3 ст.211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги заяви сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року, який зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №208 від 11 червня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, доньок, - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.8, 9). Причиною припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем стало непорозуміння один одного, різні погляди на життя та на сімейні цінності, сторони втратили почуття любові один до одного, між сторонами спору припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, проживають окремо, а шлюб з вказаного у позовній заяві часу існує лише формально. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору щодо місця проживання спільних неповнолітніх дітей та поділу майна на час подання позовної заяви немає. Так, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови ПВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Конституцією України проголошена охорона сім`ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвища подружжя після розірвання шлюбу, залишивши прізвище позивачу, - [PERSON] , відповідачу, - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved