Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.05.2019 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , вона - [PERSON] та [PERSON] . Дана квартира є не приватизована, розташована в будинку, який перебуває на балансі АОСББ «Сихівчани». Відповідач [PERSON] у 2002 році поїхав на заробітки, деякий час підтримував з сім`єю зв`язки, однак з 2006 р. спілкування між ними припинилось. Оскільки вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та у них є спільна донька, їй не байдужа його доля, тому вона розшукувала його. Згідно довідки Сихівського відділу поліції НП України у Львівській області від 18.12.2017 р. [PERSON] перебуває в розшуку, як безвісно відсутній із 2013 року. З врахуванням того, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений ст. 71 ЖК УРСР строк, його місцезнаходження не відоме, він не оплачує житлово-комунальних послуг, його особистих речей у квартирі немає, йому не чиняться перешкоди у проживанні в даній квартирі, вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою. Ухвалою від 11.06.2019 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, 10.07.2019 р. від її представника - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності , позов підтримує, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК УРСР. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач [PERSON] , [INFO] , є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Окрім нього, в даній квартирні зареєстровані: [PERSON] (дружина), [INFO] та [PERSON] (дочка), [INFO] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію АОСББ «Сихівчани» №00000000409 від 26.03.2019 р. Відповідно до актів комісії АОСББ «Сихівчани» від 10.09.2018 р., 17.12.2018 р. та 19.03.2019 р., у квартирі зареєстровано троє осіб, фактично проживає двоє; [PERSON] , [INFO] , не проживає у вказаній квартирі з 2002 року. Згідно із листом начальника Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 18.12.2017 р., адресованим позивачу [PERSON] , надано інформацію про те, що [PERSON] , [INFO] , перебуває в розшуку як безвісно зниклий (к/п №12013150070003069 від 16.12.2013 р. за ч. 1 ст. 115 КК України). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування ним, поважних причин непроживання чи доказів щодо чинення йому перешкод у користуванні таким, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved