Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.07.2018 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 10 серпня 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 листопада 2016 року було встановлено режим окремого проживання подружжя, 16 липня 2018 року вона звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Діти проживають з нею, відповідач має у власності транспортні засоби, працьовитий, має сервіс по ремонту автомобілів про, що також зазначає в своїх соціальних мережах, має можливості утримувати дітей, однак участі у їх вихованні та утриманні не приймає. Крім того, він зобов`язаний нести витрати і на її утримання згідно до ст.84 СК . Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей по 3000 грн. щомісячно на кожного до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги , просив задовольнити позов, додав, що відповідач є працездатною особою, заявлені вимоги не є великого розміру і відповідач має можливість їх сплачувати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він погоджується сплачувати позивачці кошти на утримання дітей по 1250 грн., а на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-річного віку сплачувати по 500 грн. щомісячно. Також зазначив, що з позивачкою шлюб розірваний, він уклав другий шлюб, від якого народилась дитина. Також зазначив, що раніш він працював на СТО, займався ремонтом автомобілів, на теперішній час він не працює, утримує батьків похилого віку. Крім того, поки справа перебувала на розгляді в суді, він добровільно сплатив позивачці 8500грн. У позивачки є магазин з продажу квітів. Просив позов задовольнити частково. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути аліменти в тому розмірі, на якому наполягав відповідач, також додала, що відповідач не працює, має малолітню дитину, утримує батьків. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.09.2018 року шлюб розірвано. Відповідачем не заперечувалось, що діти проживають з позивачем [PERSON] , також не заперечувалось, що право власності на транспортні засоби, а саме мотоцикл марки SUZUKI модель GSX600F, та автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, зареєстровані на нього, та він ними користується. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 181, ч.4 ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно по 3000 грн. на утримання дітей, на підставу своїх вимог не надала суду відомостей про розмір доходу відповідача. При вирішенні спору суд враховує, що відповідач має можливість утримувати дітей та утримувати позивача до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки сам він частково визнав позовні вимоги, чим підтвердив свою матеріальну спроможність. Однак суд не приймає до уваги таку обставину, на яку він послався, як на підставу своїх заперечень, як утримання ним своїх батьків, оскільки не надав тому належних доказів, та , крім того, суд не бере до уваги його посилання на сплату добровільно позивачці 8500грн. під час розгляду справи , оскільки таке не забезпечено належним доказом. Суд вважає, що відповідач повинен виконувати свій обов`язок по утриманню своєї дитини. Разом з тим, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі по 1800 грн. щомісячно. Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідач [PERSON] має можливість надавати їй таку допомогу, оскільки знаходиться у працездатному віці, являючись батьком дитини, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та її матері до відповідного віку. Приймаючи до уваги викладене, оцінивши можливість відповідача надавати матеріальну допомогу матері дитини [PERSON] з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі по 800 грн. щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року та до досягнення дитиною трьох років. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в дохід держави.

Outcome: partial