Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач 27.09.2019 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,5756 га., що розташована на території Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка своїм майном на випадок смерті розпорядилася, склавши 20.06.2002 року заповіт, відповідно до якого, належний їй на праві власності житловий будинок в с. Дунаїв, Перемишлянського району Львівської області заповіла своєму синові [PERSON] , а грошові вклади в банку заповіла своїй дочці [PERSON] . Однак до складу спадщини після смерті матері увійшло майно не охоплене заповітом, а саме вказана вище земельна ділянка, яка спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , є її діти [PERSON] та [PERSON] , які являються також спадкоємцями за заповітом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] до відкриття спадщини після смерті матері, то належну йому частку у спадщині спадкує його донька [PERSON] . Позивач у встановлений законом строку звернулася до державного нотаріуса Перемишлянської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй було відмовлено оскільки, інший спадкоємець за законом, [PERSON] , подала заяву про відмову від спадщини поза межами шестимісячного терміну, встановленого ст. 1270 ЦК України. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити. Представник відповідача - Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Третя особа - державний нотаріус Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи - Селянсько-фермерського господарства «Віктор» в судове зсідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. При цьому зазначає, що за життя [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ -ЛВ № 001845 належала земельна ділянка площею 0,5756га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськосподарського виробництва, яка розташована на території Сокільницької сільської ради. Після смерті [PERSON] постійно користувалася даною земельною ділянкою її дочка, [PERSON] . Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, на підтвердження чого подала нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадщини після смерті [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.2012 року позивач, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.11.1979 року, [PERSON] зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 24.02.2009 року. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 20.06.2002 року заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Моісєєвою О.Я., та зареєстрованого в реєстрі за № 2027, згідно якого належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS] заповіла своєму синові - [PERSON] , а грошові вклади на рах. № Д-013 у Дунаївському відділенні Ощадного банку № 07 Перемишлянського району Львівської області - своїй дочці [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 20.08.2012 року державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й., [PERSON] , спадщину після смерті матері прийняла. З копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ -ЛВ № 001845, яке видане 29.12.2002 року слідує, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло також право власті на земельну ділянку площею 0,5756 га, розташовану на території Сокільницької сільської ради Пустомвитіського району Львівської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськосподарського виробництва. Однак за життя [PERSON] вказаною земельною ділянкою не розпорядилася. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив,та батьки Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 31.01.1997 року, чоловік спадкодавця та батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 27.10.2003 року, син спадкодавця та брат позивача, [PERSON] , помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті матері. За змістом ст. 1266 ЦК України, ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, спадкують внуки, правнуки спадкодавця. Виходячи з наведених положень закону, дочка [PERSON] та онука спадкодавця, [PERSON] , [INFO] , являється спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення. Як слідує з заяви [PERSON] від 23.09.2019 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбіда - Кришкевич Х.В. та зареєстрована в реєстрі за № 381, вона відмовляється від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . З довідок Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 949 від 21.06.2012 року та № 2273 від 16.10.2009 року, слідує, що [PERSON] до дня смерті проживала без реєстрації в будинку своєї доньки [PERSON] в [ADDRESS] , яка після смерті матері займалася її похованням. Вказані вище обставини підтверджуються також актом комісії Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29.08.2019 року. Згідно довідки селянсько-фермерського господарства «Віктор» № 001 від 11.09.2019 року, земельна ділянка площею 0,5756 га, яка належала померлій [PERSON] , знаходиться в межах земель СФГ «Віктор», вільна від забудови будь-якими спорудами. Починаючи з 23.02.2009 року і по даний час земельна ділянка використовується [PERSON] з метою сільськогосподарського виробництва. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , якій належала право власності на вказану вище земельну ділянку померла, спадщину якої, прийняла її дочка [PERSON] . Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що дочка спадкодавця, [PERSON] , являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлої, яка прийняла спадщину тобто набула право власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за спливу строку подання заяви про відмову від спадщини іншим спадкоємцем померлої. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved