Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач 24.03.2017 року звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 23.05.2016 року у загальному розмірі 731\~433 доларів США, 05 центів США. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23 травня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу у позику грошові кошти у сумі 700\~000 доларів США, 00 центів США, щодо повернення яких останній зобовязався провести остаточний розрахунок до 01 жовтня 2016 року включно.Крім того, договором передбачена сплата позичальником неустойки у формі пені в розмірі 0,2 % від суми невиконаного зобовязання за кожний календарний день такого прострочення та неустойки у формі штрафу в розмірі 3 % від суми позики. Позичальник\~ зобовязання за договором\~ належним чином не виконав, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом. 10 травня 2017 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої він просить стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики відповідно до наступних розрахунків: 700\~000 доларів США - основний борг; 21 000 доларів США штраф за несвоєчасне повернення позики; 1400 доларів США пеня 0,2% від суми невиконаного зобов'язання; 9839,14 доларів США, 14 центів США 3 % річних, відповідно загальна сума заборгованості складає 732\~238 доларів США 14 центів США. Представник позивача в судовому засіданні дав пояснення відповідно до позову, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити уточнений позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні дала пояснення відповідно до письмових пояснень, долучених до матеріалів справи, зазначила, що відповідач дійсно брав позику у позивача в сумі 700\~000 доларів США на умовах, викладених в договорі позики від 23.05.2016 р., договір він підписував, розписку також підписував, кошти отримав, але у зв'язку з тимчасовими проблемами не повернув борг вчасно, жодних платежів за договором позики від 23.05.2016 р. відповідач не здійснював, визнала уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що уточнені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно матеріалів справи, у випадку невиконання зобовязання у строк, передбачений п. 3.2. договору позики від 23 травня 2016 року, з відповідача підлягають стягненню неустойка у формі пені в розмірі 0,2 % від суми невиконаного зобовязання за кожний календарний день такого прострочення (п. 5.1.2 договору) та неустойка у формі штрафу в розмірі 3 % від суми позики (п. 5.1.3 договору). Таким чином, у відповідності до розрахунків загальна сума заборгованості складає 732\~238 доларів США 14 центів США, з якої: 700\~000 доларів США - основний борг; 21 000 доларів США штраф за несвоєчасне повернення позики, який складає 3 % від 700\~000 доларів США; 1400 доларів США пеня за один день, відповідно до розрахунку 700\~000 доларів США х 0,2 % ; 9839,14 доларів США, 14 центів США 3 % річних відповідно до розрахунку 700\~000 доларів США х 3 % : 365 х 171 день . Так, представником відповідача не надано жодних доказів щодо сплати суми позики ані частково, ані в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що жодних платежів за договором позики відповідачем зроблено не було. З наслідками невиконання зобовязання позичальник ознайомлений відповідно до його підпису в договорі позики від 23 травня 2016 року. Відповідно до розписки [PERSON] від 23 травня 2016 року ним отримано в повному обсязі від [PERSON] грошові кошти в сумі 700\~000 доларів США, які він зобовязується повернути в строк до 01 жовтня 2016 року. При розгляді справи № 6-63 цс 13 від 18.09.2013 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання, натомість\~ боржник порушив умови договору, в наслідок чого позивач не може повернути\~ кошти, які були\~ надані позичальнику згідно з договором позики. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що представником відповідача визнано уточнені позовні вимоги в повному обсязі, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором позики на користь позивача з відповідача. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір\~ у розмірі 8000,00 грн., тому\~ відповідно до ч. 1 ст. 88\~ ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved