Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач 14.12.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми надміру виплаченої пенсії у розмірі 698, 22 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] 18.02.2015 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправними дій управління та здійснення певних дій. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2015 року позов було задоволено частково. 21.09.2015 року на адресу позивача надійшла копія постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року, якою апеляційну скаргу управління задоволено частково, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2015 року скасовано, зобов'язано позивача здійснити перерахунок та виплату, призначеної [PERSON] пенсії з 19.08.2014 року у розмірі 82% від заробітної плати з урахуванням «інших виплат» також з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 35% посадового окладу. Позивач виконав вимоги постанови Одеського апеляційного адміністративного суду. До виконання рішення суду базовий місяць індексації пенсії відповідача - жовтень 2009 року, після виконання - серпень 2014 року. Через зміну базомого місяця за період з 19.08.2014 року по 31.10.2015 року утворилася переплата пенсії в розмірі 698,22 грн.. Ухвалою суду від 27.12.2017 року було відкрите провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 09.02.2018 року.. Ухвалою суду від 09.02.2018 року закрите підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті на 20.03.2018 року. У судове засідання 20.03.2018 року сторони не з'явилися, у зв'язку з чим розгляд справи був відкладений на 02 05.2018 року. В судове засідання 02.05.2018 року учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Станом на 02.05.2018 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року, якою було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 19.08.2014 року з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 35% посадового окладу, згідно довідки Кам'янець-Поділської об'єднаної державної податкової інспекції ГУМ у Хмельницькій області №230/05-055 від 24.10.2014 року та з урахуванням графи «інші виплати» довідки Кам'янець-Поділської об'єднаної державної податкової інспекції ГУМ у Хмельницькій області №231/05-055 від 24.10.2014 року у розмірі 82% від заробітної плати. Згідно позовних вимог, у звязку зі зміною базового місяця індексації пенсії відповідача - жовтень 2009 року, після виконання - серпень 2014 року, за період з 19.08.2014 року по 31.10.2015 року утворилася переплата пенсії в розмірі 698,22 грн.. Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання, визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Згідно п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не урахував положення статті 1212 ЦК України, якою передбачено обов'язок особи, яка набула майно без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому та, що сума надміру виплачених коштів відповідачу є виключно переплатою, а не пенсією і підлягає стягненню відповідно до ст.ст. 326, 1212 ЦК України є непереконливими з огляду на наступне. Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Положення статті 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що є спеціальною нормою. Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов'язковість подання якої передбачена законодавством. Закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова ВСУ від 01 березня 2018 року справа № 517/189/17, провадження № 61-1511св17). Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 року у справі № 556/1231/17). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Доказів на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв'язку з рахунковою помилкою і недобросовісною поведінкою відповідача Центральне об'єднане управління ПФУ у м. Одесі не надало, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed