Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] Б-Й. Є., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішенням, яким стягнути з відповідача [PERSON] в національній валюті, рівнозначній вказаній сумі на день винесення рішення суду суму, яка була одержана останнім під розписку, в розмірі 55 євро. В обґрунтування заявлених вимог покладається на те, що згідно розписки відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 55 євро та зобовязувався їх повернути до 05.08.2016 року. У визначений строк 05 серпня 2016 року, відповідач позику не повернув, тому основний борг за позикою станом на момент подачі позову до суду становить 1\~605 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 05 копійок. В судовому засіданні позивач [PERSON]-Й.Є. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики в розмірі 1\~605 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 05 копійок. Також надав суду оригінал розписки, укладений між ним та відповідачем [PERSON], згідно якої підтверджуються обставини на які він посилається. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі не подавав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]-Й.Є. є підставними та підлягають до задоволення. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, у судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2016 року між позивачем [PERSON]-Й.Є та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON]-Й.Є. 55 (пятдесят пять ) євро. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір\~\~неоподаткованого\~\~мінімуму доходів громадян. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи суду стало відомо, що факт передачі грошей [PERSON]-Й.Є. [PERSON] оформлено розпискою від 18 липня 2016 року, власноручно написаною відповідачем. Отже, договір позики є реальним договором, який вважається укладеним лише з моменту передання грошей (речей) позикодавцем позичальнику. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. У вищезгададій розписці також зазначено, що відповідач [PERSON] зобовязувався повернути позичені кошти [PERSON]-Й.Є. в сумі 55 євро до 05 серпня 2016 року, однак у встановлений термін відповідач коштів не повернув. Таким чином, у судовому засіданні беззаперечно встановлено той факт, що відповідач по справі, [PERSON] дійсно позичив у [PERSON]-Й.Є. грошові кошти у сумі 55 (пятдесят пять ) євро, що згідно курсу НБУ станом на 27.01.2017 року становить 1\~605 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 05 копійок і зобовязувався їх повернути до 05 серпня 2016 року, однак у встановлений строк не повернув коштів, внаслідок чого у нього наявна заборгованість перед позивачем в сумі 1\~605 (одна тисяча шістсот пять) гривень 05 копійок. На підставі вище наведеного, врахувавши те, що відповідач [PERSON] дійсно отримав від позивача [PERSON]-Й.Є. грошові кошти у сумі 55 (пятдесят пять) євро, що згідно курсу НБУ станом на 27.01.2017 року становить 1\~605 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 05 копійок, пропустивши строк виконання зобовязань згідно боргової розписки, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON]-Й.Є. підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON]-Й.Є. заборгованість за договором позики в сумі 1\~605 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 05 копійок. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, підтверджені ним документально. Тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON]-Й.Є. судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду, а саме 640 (шістсот сорок) гривень, що підтверджується квитанцією № 787 від 02 лютого 2017 року.

Outcome: approved