Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.02.2020 року звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що вона перебуває у зареєстрованому 20.03.2009 року з відповідачем шлюбі, від якого [INFO] у них народилась дитина донька [PERSON] . Приблизно три роки тому шлюбні відносини між ними погіршилися, почали відбуватися конфлікти, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, станом на день звернення до суду шлюбні відносини припинені, проживають окремо. Донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, внаслідок чого змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2020 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 17.08.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому вказала, що відповідач щомісяця здійснював перекази грошових коштів позивачці які міг здійснити, а саме понад 2000,00 грн. в рахунок аліментів і інші кошти на лікування дитини. Вказує, що відповідач готовий сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.09.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримала у заявленому раніше розмірі. 28.09.2020 року відповідачем подані письмові пояснення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2020 року судове засідання відкладено, витребувано докази. 27.10.2020 року відповідачем подано заяву у якій вказав, що визнає позовні вимоги у розмірі 3000,00 грн., просив розглянути справу за його відсутності. 11.11.2020 рогку представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000,00 грн. та розглянути справу за відсутності позивача та її представника. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Сторони перебувають у зареєстрованому 20 березня 2009 року шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.03.2009 р. (арк. справи 5). Позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.09.2009 р. (арк. справи 6). Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. Щодо заявленого позивачем розміру аліментів, то позивачем визначено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, яку визнано відповідачем. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, зокрема двох малолітніх дітей, непрацездатної дружини; наявність захворювання платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону. В абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення`вказано, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною першої статті другої вказаного вище закону визначено, що розмір аліментів в твердій грошові сумі є обєктом індексації. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 07 лютого 2020 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 13 листопада 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved