Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Сухенко Ю.М. звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 25.08.2019 р.,з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] та користь [PERSON] , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - 126767 гривень 67 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10000 гривень, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 гривень та судові витрати. В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 23.01.2019 р. приблизно о 16 годині 50 хвилин, [PERSON] знаходячись по вулиці Енергодарське шосе в м.Енергодарі Запорізької області, біля кілометрового стовпчика №4, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «MERSEDES-BENZ с180», державний реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «HYUNDAYІ ELANTRA», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керування водія [PERSON] .. 11.03.2019 р. Енергодарським міським судом Запорізької області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення при зазначених обставинах та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. Зазначена постанова суду набрала законної сили. У зв`язку з тим, що відповідач не виявив бажання добровільно врегулювати спір та відшкодувати завдані збитки, позивач звернувся до експерта автотоварознавця та замовив проведення оцінки вартості спричиненого матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 23.01.2019 р. Про дату та час проведення оцінки, відповідача було повідомлено належним чином рекомендованим листом з відміткою про вручення поштового повідомлення, однак для прийняття участі в оцінці матеріальних збитків відповідач до експерта не з`явився. Згідно висновку №161 від 19.04.2019 р., вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «HYUNDAYI ELANTRA» державний реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкоджень, з врахуванням ПДВ на запчастини, складає 225267 гривень 67 копійок, з яких вартість відновлюваного ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, з ПДВ на запчастини складає 209472 гривень 20 копійок, величина втрати товарної вартості складає 15795 гривень 47 копійок. Цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована за договором страхування наземного транспортного засобу ПАО «HACK «ОРАНТА», на підставі чого, після набрання постановою суду у справі про адміністративне правопорушення законної сили, позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та 26.04.2019 р., отримав від ПАО «HACK «ОРАНТА» суму страхового відшкодування в розмірі 98500 гривень, в рахунок компенсації завданих майну збитків, як максимальний розмір суми страхового відшкодування з відрахуванням франшизи. Крім того, протягом чотирьох місяців позивач та члени його родини змушені відчувати дискомфорт пов`язаний з відсутністю засобу пересування, що негативно впливає на повивача та його рідних, які вимушені пристосовуватися до незвичних умов пересування громадським транспортом втрачаючи зайвий час на переїзди, що завдає позивачу моральних збитків, які позивач оцінює в 10000 гривень(а.с.2-3). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.06.2019 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.51). Відповідачем [PERSON] в особі представника за письмовим договором про надання правової допомоги (а.с.57-57зворот) - адвоката Дьяченко В.В.23.01.2020 р. надано до Енергодарського міського суду Запорізької області відзив на позовну заяву в якому зазначаючи і на те, що позивачу, як власнику автомобіля «HyundaiElantra» д.н.з. [NUMBER] відПАТ «HACK «ОРАНТА» здійснено виплату страхового відшкодування у зв`язку із ДТП в розмірі 98500 грн.за умовами договору (полісу) обов`язкового страхування №АМ/7092435 від 07.07.2018 р., за його зверненням від 28.01.2019 р. до ПАТ «HACK «ОРАНТА», вважає позовну заяву необґрунтованою та не визнаючи позовних вимог, в їх задоволенні просить відмовити (а.с.44-45). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.02.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.105). В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача: адвокат Сухенко Ю.М. не з`явились, представником позивача було надано письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.157). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, у заяві від 29.08.2019 р. (а.с.56) просить розглядати справу без його участі за участю представника - адвоката Дьяченко В.В.. Заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав. Представник відповідача: адвокат Дьяченко В.В., в судове засідання не з`явився, надавши 02.07.2021 р. письмову заяву в якій також просить провести судове засідання без його участі (а.с.155-15156зворот). Враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, положення ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи без учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів, вважаючи наявність достатніх для цього підстав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Положеннями частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 р. у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив правовий висновок про те, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи,що23.01.2019 р. [PERSON] керуючи автомобілем марки «MERSEDES-BENZ С 180» державний реєстраційний номер: [NUMBER] , порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAYІ ELANTRA» державний реєстраційний номер: [NUMBER] під керування водія [PERSON] , наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було завдано механічні пошкодження, за що 11.03.2019 р. постановою Енергодарського міського суду Запорізької області у справі №316/296/19, провадження №3/316/90/19, яка набрала законної сили 22.03.2019 р., [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.9-9зворот). Як з`ясовано та не заперечується учасниками справи, власником автомобіля марки «HYUNDAYІ ELANTRA» державний реєстраційний номер: [NUMBER] є [PERSON] (позивач по справі). Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру матеріальної шкоди, суд дійшов наступного висновку. Позивач зазначає, що загальна вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на запчастини, становить суму у 225267 гривень 67 копійок, в яку входить вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових з ПДВ на запчастини - в сумі 209472 гривні 20 копійок та величина втрати товарної вартості - 15795 гривень 47 копійок, на підтвердження чого надає Звіт №161 складений 19.04.2019 р.про оцінку автомобіля «HYUNDAYІ ELANTRA» держномер [NUMBER] (далі - Звіт №161 від 19.04.2019 р.). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «MERSEDES-BENZ С 180» державний реєстраційний номер: [NUMBER] ,була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (далі - Страховик), що підтверджується Полісом №АМ/7092435 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс обов`язкового страхування) (а.с.91). Відповідно до Полісу обов`язкового страхування, ліміт відповідальності Страховика за шкоду заподіяну майну становить 10000 гривень, франшиза - 1500 гривень. 12.02.2019 р. Страховиком було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу [PERSON] (позивач по справі), за присутності останнього та було зафіксовано і перелік пошкоджень, про що складено Протокол (АКТ) огляду транспортного засобу з Додатком до нього (а.с.92-93, 94), які підписано і позивачем (а.с.93, 94), 23.04.2019 р. було затверджено Розрахунок страхового відшкодування на суму 98500 гривень з урахуванням франшизи, при цьому страхова сума за Договором становить 100000 гривень (а.с.96) та 25.04.2019 р. затверджено Страховий акт №ОЦВ-19-08-1499/1, яким визначена сума страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 98500 гривень (а.с.95), яка виплачена останньому Страховиком, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.97). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України,майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Відповідно до положень статтей 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до пункту 2.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. №142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики, величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р., якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Зазначені положення законодавства свідчать на те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.При цьому, якщо страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до правових висновків викладених Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 р. у справі №754/1114/15-ц (провадження №61-1156св18), від 13.06.2019 р. у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17.10.2019 р. у справі №370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30.10.2019 р. у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21.02. 2020 р. у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19), від 22.04.2020 р. у справі №756/2632/17 (провадження №61-12032св19), якщо вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу Страховиком розмір страхового відшкодування, з відповідача, як винної у ДТП особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Позивач зазначає, що загальна вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на запчастини, становить суму у 225267 гривень 67 копійок, в яку входить вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових з ПДВ на запчастини - в сумі 209472 гривні 20 копійок та величина втрати товарної вартості - 15795 гривень 47 копійок. Та просить стягнутиз відповідача розмір майнової шкоди в сумі 126767 гривень 67 копійок, визначеного виходячи з розміру матеріального збитку в загальній сумі 225267 гривень 67 копійок встановленої Звітом №161 від 19.04.2019 р.(а.с.13-36) за мінусом 98500 гривень - страхового відшкодування виплаченого позивачу Страховиком. З`ясовано, що зазначений Звіт №161 від 19.04.2019 р. було складеного спеціалістом-автотовароведом [PERSON] , який, у тому числі, має Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності за напрямком: 1. Оцінка об`єктів у матеріальній формі, за спеціалізацією 1.3 Оцінка колісних транспортних засобів (а.с.37), та проведено на підставі Договору №161 про проведення незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу від 12.04.2019 р. укладеного з позивачем по справі (а.с.10) Відповідно до приписів ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, у тому числі, машини, обладнання, транспортні засоби тощо. Відповідно до положень ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (в редакції чинній як на дату складання вказаного Звіту так і розгляду справи судом), проведення оцінки є обов`язковою, у тому числі, для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановленого законом. Зазначене свідчить на наявність повноважень суб`єкта оціночної діяльності на проведення зазначеної у Звіті №161 від 19.04.2019 р. оцінки вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу позивача. Крім того, слід зазначити, що відповідач, в судових засіданнях, у клопотанні від 12.04.2021 р. тау заяві від 02.07.2021 р. просив призначити у справі автотехнічну (автотоварознавчу) експертизу, як зазначено, з метою з`ясування реальної вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «HyundaiFlantra» д.н.з. [NUMBER] , в наслідок ДТП (а.с.140-143, 155-156зворот), які, з підстав того, що питання про призначення експертизи заявлено з пропуском визначених законом процесуальних строків, залишені без розгляду, ухвалами суду від 12.04.2021 р. та від 02.07.2021 р., відповідно. При цьому, судом враховано і те, що подія ДТП мала місце 23.01.2019 р., провадження у справі відкрито 03.06.2019 р. (а.с.51), про що 29.08.2019 р. було достеменно відомо відповідачу (а.с.56), належних обґрунтувань неможливості заявлення про призначення експертизи, у спосіб та строки визначені процесуальним законодавством, наведено не було. Таким чином, належними доказами розмір майнової шкоди визначеної у наданому позивачем Звіті №161 від 19.04.2019 р. спростовувано не було. Вирішуючи питання щодо розміру матеріального збитку, суд зазначає, що підстав для врахування розміру матеріального збитку визначеногоСтраховиком в сумі 156649 грн. 11 коп. - рядок 24 Розрахунку страхового відшкодування (а.с.96),судом не вбачається, враховуючи наступне. Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Зі змісту повідомлення ПАТ «HACK «ОРАНТА» до суду (а.с.90) на виконання ухвали суду від 23.01.2020 р. (а.с.82) вбачається, що Страховиком,сума страховоговідшкодування,була визначена з метою з`ясування його граничного розміру, для виплати потерпілому (позивачу по справі), без проведення сертифікованої оцінки розміру страхового відшкодування, а отже не може вважатися належною сумою яка підтверджує розмір завданої позивачу відповідачем майнової шкоди. Отже, єдиним належним доказом вартості завданих відповідачем позивачумайнових збитківслід вважати вказаний вище Звіт №161 від 19.04.2019 р. Враховуючи вищезазначене та виходячи з розміру матеріального збитку з урахуванням ПДВ на запчастини визначеного у Звіті №161 про оцінку автомобіля «HYUNDAYІ ELANTRA» держномер [NUMBER] складеного 19.04.2019 р. в загальній сумі 225267 гривень 67 копійок, в яку входить вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових з ПДВ на запчастини - в сумі 209472 гривень 20 копійок, величина втрати товарної вартості - 15795 гривень 47 копійок та суми страхового відшкодування отриманого позивачем із ПАТ «HACK «ОРАНТА» в сумі 98500 гривень ( без врахування франшизи - 1500 гривень), суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої ДТП, різниця між вказаними сумами, що буде становити 126767 гривень 67 копійок. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір майнової шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 126767 гривень 67 копійок, а отже позовні вимоги в цій частині, підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку. За змістом статей 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р.) Згідно роз`яснень, наданих у пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди, стороною позивача зазначається на те, що позивач та члени його родини були змушені відчувати дискомфорт пов`язаний з відсутністю засобу пересування, пристосовуючись до незвичних умов пересування громадським транспортом втрачаючи зайвий час на переїзди, що негативно впливало на повивача та його рідних, і завдало позивачу моральних збитків, які ним оцінено у 10000 гривень. Разом з тим, стороною позивача належним чином не обґрунтовано як розмір моральної шкоди яку просить стягнути з відповідача на свою користь так і в чому вона полягає, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, витрачений час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану та не надано доказів які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що вимоги позову в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду з позовом в розмірі 1382 гривні 68 копійок (а.с.1), вимоги заявлено на загальну суму 136767 гривень 67 копійок, яка судом визначено про часткове задоволення - в розмірі матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди на суму 126767 гривень 67 копійок. У зв`язку з чим, враховуючи вимоги щодо пропорційності розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1281 гривень 58 копійок (1382,68х126767,67/136767,67). Витрати понесені позивачем за проведення оцінки вартості майнової шкоди в сумі 1500 грн. (а.с.11, 43) відшкодуванню з відповідача на користь позивача не підлягають, оскільки їх понесення відбулось до звернення позивача до суду, поза межами судового розгляду, у зв`язку з чим не належать до витрат пов`язаних з розглядом справи визначених ч.3 ст.133, 139 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial