Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] ([ADDRESS]) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] (визначити місце проживання чи реєстрації не видалось можливим), про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Єнаківєвсього міськвиконкому Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за № 16 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відносини між позивачем та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, постійно виникають конфлікти. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, кожен будує своє життя самостійно, відокремлено один від одного. Як зазначає позивач, після подій 2014-2015 року позивач виїхала з міста Макеєвки Донецької області через окупацію цієї території та військові дії, які там відбувались. Місце поживання відповідача їй на даний момент невідоме. На підставі вищенаведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. 11.01.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу та призначено підготовче судове засідання. 21.03.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, через канцелярію суду 24.04.2018 року подала заяву про розгляд справи без її участі. В заяві просила позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду його було повідомлено належним чином, шляхом публікації повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 09 січня 1993 року, був укладений шлюб, який був зареєстрований відділ реєстрації актів цивільного стану Єнакієвського міськвиконкому, актовий запис № 16 від 09.01.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Єнакієве, Донецької області. Протягом останніх років сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відносини між позивачем та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, постійно виникають конфлікти. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, кожен будує своє життя самостійно, відокремлено один від одного. Позивач - [PERSON], після подій 2014-2015 року виїхала з міста Макіївка Донецької області через окупацію цієї території та військові дії, які там відбувались. Місце проживання відповідача на даний момент невідоме. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, сторони разом не проживають, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved