Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.01.2020 року звернулася у суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати між ними шлюб, укладений та зареєстрований 15.09.1990 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 17. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 05.02.2020 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання 10.03.2020 року, 14.30 год.. Ухвалою суду від 10.03.2020 року у вказаній справі сторонам надано термін на примирення строком на два місяці, а провадження у справі зупинено на час наданого терміну на примирення. Ухвалою суду від 12.05.2020 року провадження у справі поновлено із визначенням дати підготовчого судового засідання 25.05.2020 року о 09.45 год.. Ухвалою суду від 25.05.2020 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено дату судового засідання у справі для розгляду справи по суті 06.07.2020 року о 14.30 год.. Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Протягом тривалого часу сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Від спільного проживання у сторін народилось двоє дітей, які на даний час вже повнолітні. Позивач зазначає також, що вона не примирилася з відповідачем, надалі проживає окремо та не веде з ним спільне господарство. З огляду на вказане, позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилася, подала заяву вх. № 2383 від 25.05.2020 року, у котрій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подав. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі щодо розгляду по суті без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, сторони вступили у шлюб 15.09.1990 року, який був зареєстрований Славською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 17. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Славською селищною радою Сколівського району Львівської області 15.09.1990 року. Від спільного проживання у сторін народилось двоє дітей, які станом на дату ухвалення судом даного рішення по справі досягли повноліття. Ухвалою від 10.03.2020 року у даній справі, виходячи з положень ст. 111 СК України та роз`яснень, котрі містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судом вживалися заходи щодо примирення сторін за відповідним клопотанням відповідача про надання терміну на примирення. Зазначений термін на примирення надавався сторонам строком на два місяці. Встановлено, що після поновлення 12.05.2020 року судом провадження у даній справі і призначення її до розгляду на 25.05.2020 року у судовому засіданні, сторони так і не примирилися, про що свідчить подана позивачем на адресу суду заява від 25.05.2020 року під вх. № 2383, в якій вона наполягає надалі на розірванні шлюбу. Натомість відповідач, незважаючи на завчасне і належне його повідомлення, у судове засідання 06.07.2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Встановлено також й те, що сторони з січня 2019 року, а, отже, більше року, хоча і проживають в одному будинку, однак живуть у різних кімнатах, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Таким чином, на переконання суду, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Виконуючи вищенаведені приписи, судом беззаперечно встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, у зв`язку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтвердження судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 840 грн. 80 коп. (квитанція № 80 від 21.01.2020 року).

Outcome: approved