Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що [PERSON] , [INFO] являється сином позивача. 18.05.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області було задоволено позов [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на сина. Проте. Дане рішення не виконується, що призвело до заборгованості і станом на 29.02.2020 року вона становить 33 414,00 грн. Позивач зазначає, що починаючи з 2014 року дитина перебуває на її утриманні та постійно проживає з нею. Її батьком жодним чином не приймає участі у вихованні своєї дитини, ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач згідно заяви просила справу розглядати без її участі позов підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки та розміщенням оголошення на сайті судової влади. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради просила справу розглядати без її участі, підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 07.06.2013 року народження. Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» № 661 від 29.01.2020 року позивач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою також зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] . Дане також підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 71647 від 28.11.2019 року. Згідно листа - інформації КЗ «Загальноосвітня школа ІІ-ІІІ ступенів № 31 ВМР» № 18 від 05.03.2020 року [PERSON] , [INFO] навчається у даному закладі у 8 - Д класі. Всі питання, які стосуються виховання та навчання дитини вирішуються лише з матір`ю учня - [PERSON] . Батьком учня - [PERSON] , за період навчання [PERSON] з 01.09.2019 року по 05.03.2020 року з невідомих причин не з`являвся. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року і до досягнення повноліття. В решті позову відмовлено. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, тобто за період з 15.03.2016 року по 15.04.2016 року допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 57193666, заборгованість відповідача за період з 15.03.2016 року по 29.02.2020 року становить 33 414,00 грн. Як слідує з висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09.03.2021 року за № 01-00-011-13408, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . З даного висновку видно, що [PERSON] з 2005 року по теперішній час проживав окремо від дитини, не підтримував з сином родинних відносин, не спілкувався з ним, не брав участі у його вихованні, не цікавився життям дитини, не надавав синові належного матеріального утримання. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Статтями 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків, який не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до власної дитини та щодо своїх батьківських прав, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд відмічає, що в даному випадку суд не застосовує ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки є вже судове рішення з цього питання. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України зважаючи, що позов задоволений з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved