Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] до [PERSON] сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадщину. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 09.07.2015 померла її сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 4,4726 га, кадастровий номер 1422786500:10:000:367, яка розташована за адресою: [PERSON] сільська рада Красноармійського району, яка належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, видане 13.09.2006 року Красноармійською районною державною адміністрацією. Спадкоємиця першої черги [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Від як спадкоємець другої черги звернувся до нотаріальної контор із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно наданої довідки житлово-експлуатаційної організації № 1496 від 01.03.2016 року із померлою [PERSON] за адресою: м. Донецьк, вул. Стволова, 3/2, зареєстрована спадкоємиця першої черги її дочка [PERSON], яка фактично спадщину прийняла, та не відмовилась від її прийняття згідно із законом. Оскільки спадкодавиця фактично проживала за іншою адресою: с. Петровського Красноармійського району Донецької області разом з позивачем по справі, просить визнати за ним право власності на спадщину за законом у вигляді земельної ділянки, площею 4,4726 га, кадастровий номер 1422786500:10:000:0367, що розташована за адресою: [PERSON] сільська рада Красноармійського району після смерті сестри [PERSON], яка померла 09.07.2015 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 34). Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі , пояснила, що вона та її мати спадкодавиця [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], померла 09.07.2015 року в м. Донецьку, проте [PERSON] фактично проживала як за місцем реєстрації, так і будинку своєї матері, який знаходиться за адресою: с. Петровського Красноармійського району Донецької області. В нотаріальну конторі з приводу прийняття спадщини або відмови від її прийняття вона не зверталась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт проживання спадкодавиці [PERSON], з червня 2014 року в с. Петровського Красноармійського району Донецької області. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є рідним братом спадкодавиці [PERSON], [INFO] ( а. с. 11-13). 09.07.2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,4726 га, кадастровий номер 1422786500:10:000:0367, розташованої на території [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області ( а. с. 6). Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 15.03.2016 року за № 139/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно наданої довідки житлово-експлуатаційної організації № 1496 від 01.03.2016 року із померлою [PERSON] за адресою: м. Донецьк, вул. Стволова, 3/2, зареєстрована спадкоємиця першої черги її дочка [PERSON], яка фактично спадщину прийняла, та не відмовилась від її прийняття згідно із законом ( а. с. 10). Згідно Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.12.2015 року заява [PERSON], заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті задоволена. Встановлено юридичний факт, що [PERSON], [INFO], померла 09.07.2015 року в Калінінському районі м. Донецька Донецької області ( а.с. 7-8). Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживала за адресою : [INFO] ( підтверджується відповідним штампом в паспорті) 09 липня 2015 року померла, а 10.07.2015 року [PERSON] похована на Донецькому кладовищі. ( а. с. 7-8). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~\~\~ \~ Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. \~ \~\~\~Згідно із ч.1\~ст.1270 ЦК України\~\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько, татка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. У п»яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Оскільки прийняття спадщини є правом спадкоємця, а не обов»язком, законодавством передбачено право спадкоємця на відмову від спадщини. Вона здійснюється шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви про відмову від спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він проживав разом зі спадкодавцем в тому ж приміщенні, де проживав і спадкодавець. Отже, проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем за однією адресою місця проживання створює презумпцію прийняття спадщини Для встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію спадкоємця і встановлює місце реєстрації проживання померлого довідкою органів реєстрації. Відповідно до ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов»язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішенням Красноармійського міськрайонного суду встановлено місця проживання спадкодавиці [PERSON], на момент її смерті за адресою: вул. Стволова,3/2, за вказаною адресою зареєстрована та проживає відповідачка по справі, її донька [PERSON], що підтверджено як поясненнями відповідачки в судовому засіданні , так і постановою про відмову видачі свідоцтва про право на спадщину, з якої випливає, що нотаріусом при прийнятті вказаної постанови встановлено коло спадкоємців, в даному випадку коло спадкоємців 1 черги, до якої відноситься відповідачка по справі [PERSON], і яка, відповідно прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної організації № 1496 від 01.03.2016 року ( а. с. 10), а із заявою про відмови від спадщини відповідачка [PERSON] до нотаріальної контори у шестимісячний строк не зверталась, суд приходить до висновку, що остання прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України . Доводи представника відповідача про те, що факт сумісного проживання разом зі спадкоємцем, позивачем по справі [PERSON] підтверджений актом про фактичне проживання від 12.11.2015 року, суд не може взяти до уваги, оскільки, по-перше встановлення факту сумісного проживання повинно бути підтверджено відповідним рішенням суду, по-друге, самою відповідачкою в судовому засіданні підтверджено, що її мати [PERSON] періодично проживала як за місцем своєї реєстрації тобто в м. Донецьку, так і за адресою , вказаною позивачем по справі в с. Петровського Красноармійського району. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини справи, вищезазначені норми права, приймаючи до уваги той факт, що визнання відповідачем позову суперечить нормам матеріального права, а обставини, які б були підставою для зміни черговості одержання права на спадкування відповідно до ст. 1259 ЦК України, в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог т [PERSON] до [PERSON] сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed