Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.02.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 04.12.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок постійних суперечок, різних поглядів на виконання подружніх обов`язків, а також неможливості подальшого спільного проживання. З жовтня 2018 року шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином, тому доходів на даний час не має. У зв`язку з цим просить стягнути на її користь аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку. Ухвалою від 25.02.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 23.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач [PERSON] у судове засідання надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 04.12.2010 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 707, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 грудня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 січня 2018 року) та дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2011 року). Згідно з довідкою від 05.06.2019 року, наданою [PERSON] , остання працює на підприємстві Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на посаді інженера та з 13.03.2018 року до 21.01.2021 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.03.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, метою законодавчого закріплення права матері на отримання аліментів на дитину і на своє утримання є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення її грошовими коштами, необхідними для її життєдіяльності. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині внаслідок стану здоров`я чи інших об`єктивних причин. Згідно з ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач у добровільному порядку на утримання дружини матеріальну допомогу не надає, виходячи з матеріального становища сторін, беручи до уваги той факт, що з відповідача на користь позивача в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина, суд стягує з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 22.02.2019 року (з дня пред`явлення позову) до досягнення дитиною - сином [PERSON] , трирічного віку. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved