Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.04.2017 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22 грудня 1995 року в с. Ямне Великописарівського району Сумської області у віці 82 років померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку /пай/ площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах на у землі, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Ямне», яка розташована на території Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Він є спадкоємцем за заповітом, складеним 28.01.1993 та посвідченим Ямненською сільською радою, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину після смерті спадкодавця прийняв шляхом спільного проживання із спадкоємцем за однією адресою на час відкриття спадщини. На даний час спадщина на право на земельну частку /пай/ ніким юридично не оформлена, інші спадкоємці за законом відсутні. Державним нотаріусом йому відмовлено в оформлені спадщини після смерті [PERSON] на земельну частку /пай/ у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду. Виготовити його дублікат на померлу особу не можливо. Тому визнати право власності за ним на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивач в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує /а.с.3/. Представники відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с. 26/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 22 грудня 1995 року в с. Ямне Великописарівського району Сумської області у віці 82 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.5/, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Ямне» розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 040747, зареєстрованого за № 729 від 05.05.1996, вартість земельної ділянки становить 26 510 гривень /а.с.11, 23-24/. Позивач після смерті [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеним 28.01.1993 та посвідченим секретарем Ямненської сільської ради, реєстровий номер 1, який не змінювався та не відмінявся /а.с.10, 19/. Відповідно довідки Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумської області № 379 від 03.04.2017 [PERSON] була постійною мешканкою с. Ямне Великописарівського району Сумської області, проживала та була зареєстрована [INFO] разом з її онуком [PERSON]М, [INFO], заповіт посвідчений від її імені Ямненською сільською радою за № 01 від 28.01.1993 не змінювався і не відмінявся /а.с.10/. Державний нотаріус 11.04.2017 відмовив позивачу у письмовій формі у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку /пай/ через відсутність оригіналу правоустановчого документу на спадкове майно /а.с.22/. Оригінал право установчого документу на земельну частку /пай/ втрачено, про що зроблено відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.21/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON], посвідчений 28.01.1993 Ямненською сільською радою, реєстровий номер 1, є чинним, за заявою [PERSON], спадкоємця за заповітом 22.12.1995 зареєстрована спадкова справа за № 248 та видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2001 на житловий будинок та земельну ділянку /а.с.28-29, 36-40/. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася 22 грудня 1995 року після смерті [PERSON] Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одній або декільком особам, які входять, і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої 22.12.1995, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, спадщина на земельну частку /пай/ у нотаріальному порядку не оформлена в звязку з тим, що втрачений оригінал правоустановчого документу на земельну частку /пай/. Визнати за ним право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved