Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.10.2016 року звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 06.07.1993 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради, його батькам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях належить квартира, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56. Крім того, батько є власником гаража загальною площею 21,2 кв.м., що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Злітна (Взльотна), автогаражний кооператив «Комбі», будівля № 1и, бокс № 58 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.12.2010 року Головним управлінням благоустрою і комунального обслуговування Донецької міської ради за № 7дкгар-11. Батьки проживали і були зареєстровані за однією адресою. 02.09.2012 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права власності на частку квартири та гаража, в якій обовязкова доля матері [PERSON] склала 1/8 частка квартири та 1/4 частка гаражу. 18.04.2013 року померла його мати. 19.12.2013 року Першою державною нотаріальною конторою м. Донецька йому було видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після смерті батька на 3/4 частки вищевказаного гаража та на 3/8 частки квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56. 28.01.2014 року Першою державною нотаріальною конторою м. Донецька йому видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після смерті матері на 1/2 частки вищевказаної квартири. Постановою державного нотаріусу Першої державної нотаріальної контори м. Донецька від 13.01.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері на її обовязкову долю спадщини у вигляді 1/8 частки квартири та 1/4 частки гаража, які залишилися після смерті батька. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 18.04.2013 року, на 1/8 частку двокімнатної квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56 (загальна площа 39,60 кв.м., житлова 26, 30 кв.м.) та на 1/4 частку гаража, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Злітна(Взльотна), автогаражний кооператив «Комбі», будівля № 1и, бокс № 58. Позивач [PERSON] та його представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечуть. Представник Донецької міської ради в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши надані докази й матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серія ЯЛ № 343469 від 15.01.1984 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського району м. Донецька, [PERSON] народився 15.12.1953 року його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 8922 від 06.07.1993 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради, квартира, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56 (загальна площа 39,60 кв.м., житлова 26, 30 кв.м.) належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з технічного паспорту на гараж, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Злітна(Взльотна), автогаражний кооператив «Комбі», будівля № 1и, бокс № 58 його власником є [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 652018 від 03.09.2012 року, виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 02.09.2012 року, актовий запис № 781. Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 674126 від 18.04.2013 року, виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 18.04.2013 року, актовий запис № 346. Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 19.12.2013 року державним нотаріусом Першої Донецької нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на 3/4 частки гаража, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Злітна (Взльотна), автогаражний кооператив «Комбі», будівля № 1и, бокс № 58. Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 19.12.2013 року державним нотаріусом Першої Донецької нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на 3/8 частки квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 28.01.2014 року державним нотаріусом Першої Донецької нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56. Постановою державного нотаріусу Першої Донецької нотаріальної контори [PERSON] від 13.01.2014 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом у вигляді 1/8 частки квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56, після смерті матері [PERSON], оскільки остання прийняла спадщину після смерті [PERSON], натомість не встигла оформити своїх спадкових справ, в звязку з чим, відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що непрацездатна [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] і по день смерті проживала з ним та фактично прийняла спадщину після його смерті і не заявила про відмову від неї, яка складається з 1/8 частки двокімнатної квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 15/56 (загальна площа 39,60 кв.м., житлова 26, 30 кв.м.) та на 1/4 частку гаража, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Злітна (Взльотна), автогаражний кооператив «Комбі», будівля № 1и, бокс № 58. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з тим, що спадкові справи щодо спадщини, яка залишилася після смерті матері, його право підлягає захисту в судовому порядку. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на 1/8 частку квартири та ? частки гаражу в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved