Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника - [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 10.12.2009 року по 04.11.2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з січня 2011 р. Вказує, що в період спільного проживання відповідач вживав алкоголь і входив до неконтрольованого стану сп'яніння, дозволяв собі фізичне насилля по відношенню до неї в присутності малолітньої доньки - [PERSON] Ця негативна поведінка створила нестерпну атмосферу у сім'ї, що негативно впливала на психіку дитини. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин і по сьогоднішній день вона разом із донькою проживає в будинку своєї матері [PERSON], всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на її повному утриманні. З січня 2011 року і по даний час відповідач не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться: її успіхами, станом здоров'я, навчанням, підготовкою до самостійного життя; не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. З вказаних підстав просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримує, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Представник третьої особи - виконавчий комітет Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання на іншу дату від нього до суду також не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання на іншу дату від нього також не надходило. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу розглянуто без участі сторін, в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений, обґрунтований та підлягає до задоволення з огляду наступного. Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10.12.2009 року по 04.11.2013 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, що вбачається із копії рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.11.2013 року, що набрало законної сили (а.с. 6). В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.06.2010 року. Згідно згаданого свідоцтва батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с. 7) З довідки про склад сім'ї Кострижівської селищної ради Прилипченського Старостинського округу №2 від 04.04.2018 року №114, акту обстеження матеріально побутових умов проживання [PERSON] від 04.04.2018 року, довідки Прилипченського НВК від 11.04.2018 року, висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, характеристики на [PERSON], а також довідки бази даних «Армор» (а.с.8-11, 14, 16) видно, що малолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачем [PERSON] по [ADDRESS] Заставнівського районного суду Чернівецької області, умови проживання задовільні, навчається у 2 класі Прилипченського НВК, здорова, матір дитини - [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалася. У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 13.03.2018 року (а.с. 12) вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що малолітня [PERSON], [INFO] повністю перебуває на утриманні позивача, проживають разом з нею, відповідач з донькою не проживає, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. З копії рішення №4/4 від 30.04.2018 року виконавчого комітету Кострижівської селищної ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав» вбачається, що виконавчий комітет Кострижівської селищної ради затвердив висновок органу опіки та піклування Кострижівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с. 28). Вказаним висновком визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 29-30). Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]., виходячи з інтересів останньої . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 ч.3, ст. 182 ч.1, ст. 184 ч. 1, СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку щодо утримання дітей, суд вирішує питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 25.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в зв'язку із тим, що позивач [PERSON] вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів не заявляла, суд приходить до висновку, що останню слід зобов'язати у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили, відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім'я [PERSON], [INFO] на який будуть перераховуватися аліменти. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст.8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року, ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини»,

Outcome: approved