Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діють адвокати Усова К.В. та Овчаренко В.І., звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з уточненим позовом до Нижньотеплівської сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру в Луганській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. На підставі рішення 6 сесії 22 скликання Станично-Луганської районної ради народних депутатів від 28 вересня 1995 року Станично-Луганської сільською радою Станично-Луганського району Луганської області колективному сільськогосподарському підприємству «Червоний прапор» (далі - КСП) було безоплатно передано земельну ділянку в розмірі 5307,7 га для ведення колективного сільськогосподарського виробництва. 30 жовтня 1995 року КСП «Червоний прапор» було видано державний акт на право колективної власності на землю. На час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Червоний прапор» чоловік позивача - [PERSON] був членом даного КСП, тому був включений до списків членів вказаного КСП, які мали право на земельну частку (пай). Однак сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримав, внаслідок того, що у 2000 році КСП «Червоний прапор» було реорганізовано в СТОВ «Прапор» та в подальшому ліквідовано, як банкрут. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Позивач [PERSON] є його правонаступником, як спадкоємець за законом, та має право на спадщину, яку вона в установленому законом порядку прийняла та до якої, серед іншого, увійшло право на отримання земельної частки (паю), яке він мав як член КСП «Червоний прапор», не реалізувавши його за життя. Оскільки чоловік позивача був позбавлений можливості отримати сертифікат на право власності на земельну частку в позасудовому порядку, так як КСП «Червоний прапор» ліквідовано, та, посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95, позивач просить задовольнити її вимоги та визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Червоний прапор» у розмірі 8,73 умовних кадастрових гектарів, з них: рілля 7,07 умовних кадастрових гектарів, сіножаті - 0,002 умовних кадастрових гектарів, пасовища - 1,64 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільсьгосподарського призначення без визначення земельної частки (паю) в натурі. Позивач та його представники в судове засідання не прибули, надавши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги повністю визнає. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, заперечень про ти позову не має. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 липня 1975 року по 29 грудня 1992 року чоловік позивача [PERSON] працював та був членом колгоспу «Червоний прапор», а з 22 лютого 1993 року по 25 серпня 1998 року працював та був членом КСП «Червоний прапор» (с. Верхньобогданівка Станично-Луганського району Луганської області), що підтверджується копією трудової книжки чоловіка позивача серії [NUMBER] від 05 січня 1976 року, виданою КСП «Червоний прапор». 30 жовтня 1995 року КСП «Червоний прапор» підставі рішення 6 сесії 22 скликання Станично-Луганської районної ради народних депутатів від 28 вересня 1995 року Станично-Луганської сільською радою Станично-Луганського району Луганської області було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ №316000007, зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності за № 7, з копії якого слідує, що вказаному КСП передано в колективну власність 5307,7 гектарів на території с.Верхньобогданівка Станично-Луганського району Луганської області. На час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Червоний прапор» чоловік позивача [PERSON] був членом даного КСП, та був включений до списків його членів, які мали право на земельну частку (пай), що вбачається з доданої до державного акту копії списку осіб, включених до розподілу земельного фонду, в якому позивач значиться за № 61. Листом від 18 листопада 2020 року № 29-12-0.3-8478/2-20 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області повідомило, що за інформацією відділу у Станично-Луганському районі відповідно до списків, що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ №316000007, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності за № 7, чоловік позивача [PERSON] зареєстрований у списку № 1 працюючих членів КСП «Червоний прапор» за номером 61. Зі змісту вказаного листа також вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) КСП «Червоний прапор» становить 8,73 умовних кадастрових гектарів, з них: рілля 7,07 умовних кадастрових гектарів, сіножаті - 0,002 умовних кадастрових гектарів, пасовища - 1,64 умовних кадастрових гектарів. З копії витягу історичної довідки від 11 січня 2018 року, наданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району» слідує, що КСП «Червоний прапор» у 2000 році реорганізовано в СТОВ «Прапор» на підставі протоколу від 09 лютого 2000 року № 3, яке ліквідовано на підставі постанови Господарського суду Луганській області від 25 вересня 2006 року № 12/306. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2019 року Великочернігівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, слідує, що чоловік позивача [PERSON] помер - [INFO] , про що учинено актовий запис № 26. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 1981 року Верхньобогданівською сільською радою Ст-Луганського району Луганської області за актовим записом № 13 позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 лютого 2020 року №5950819, виданого приватним нотаріусом Галкіним С.А., підтверджується, що після смерті чоловіка позивача [PERSON] , померлого [INFO] , заведено спадкову справу № 20/2020, та свідоцтво про право на спадщину не видавалося. З постанови від 03 грудня 2020 року № 393/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Галкіним С.А. визнано, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] , однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку(пай) після смерті [PERSON] відмовив з причин відсутності належним чином оформленого документа, підтверджує право на земельну частку (пай) спадкодавця. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості та одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме: «право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, щодо дається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член коллективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, щодо дається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Не внесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до п.27 ч.1 ст.4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» від 03.02.2015 № 141-VIIІ - військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад п`ять років). Тому, як по вказаній цивільній справі предметом позову є право на земельну частку (пай) із колишнього КСП «Червоний прапор», які за даними державного земельного кадастру враховуються за землями Великочернігівської сільської ради Станично-Луганського району, яка з 11.03.2021 року склала повноваження та увійшла до складу Нижньотеплівської сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області, яка, відповідно, є розпорядником цих земель, то вказана сільська військово-цивільна адміністрація є належним відповідачем по вказаній справі. Оскільки чоловік позивача [PERSON] на час одержання КСП «Червоний прапор» Державного акта на право колективної власності на землю станом на 30 жовтня 1995 року був членом даного КСП, то він має право на земельний пай і були законні підстави на видачу на його ім`я сертифіката на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в подальшому державні акти на земельну частку (пай). Що стосується оцінки позовних вимог позивача щодо визнання його права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суд зазначає наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно приписів ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За положеннями пункту «г» ч.1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. З матеріалів справи судом встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшли всі його права та обов`язки, що йому належали, як спадкодавцю, на час відкриття спадщини, в тому числі й право на земельну частку (пай), яке він міг мати, як колишній член КСП, та реалізував його за життя, та яке є предметом позовних вимог. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач за відсутності заповіту є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка та у встановленому порядку прийняла спадщину, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Свідоцтво про право спадщину жодній особі не видавалося, спір про право на спадщину між спадкоємцями відсутній. Згідно вимог ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В частині 3 ст. 1296 ЦК зазначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України). Оскільки, право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Червоний прапор» було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 Земельного Кодексу України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом в землях колективної власності колишнього КСП «Червоний прапор» (с. Верхньобогданівка Станично-Луганського району Луганської області), що буде підставою для виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved