Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.01.2014 року звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який проживав в [ADDRESS], і після його смерті залишилося спадкове майно, яка належало померлому на праві власності, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,2164 га для індивідуального житлового будівництва, яка знаходиться за цією ж адресою. Оскільки заповіту на випадок смерті батько не залишив, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті, є його мати - [PERSON], його брат - [PERSON] та він. На дату смерті батька він та його мати проживали зі спадкодавцем за однією адресою, а саме: [ADDRESS]. В зв'язку з цим, відповідно до положень ст.1268 ЦК України, вони вважаються такими спадкоємцями, що прийняли спадщину. Його брат [PERSON] на дату смерті батька проживав окремо від батьків, і після смерті батька не подавав заяву про прийняття спадщини після його смерті. Таким чином, згідно ст.1268 ЦК України позивач прийняв спадщину. Однак, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька він не отримав, оскільки не хотів пропонувати матері поїхати до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину на належні їм частки у спадковому майні, щоб не турбувати її, та не нагадувати їй про смерть батька. Про документальне оформлення спадщини його мати з ним теж не говорила. [INFO] його мати - [PERSON] померла, і оскільки заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила, він та його брат [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги, звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса. Так як для оформлення спадщини нотаріусу необхідно було подати відповідні правовстановлюючі документи, він став шукати серед документів, які зберігалися у матері, свідоцтво про право власності на належний їхньому померлому батькові [PERSON] житловий будинок та державний акт на належну померлому присадибну земельну ділянку. Однак, замість зазначених документів, в особистих документах матері, він знайшов два свідоцтва про право на спадщину за законом, видані їй державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області 25.04.2008 року, як єдиному спадкоємцю після смерті [PERSON], а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2164 га для індивідуального житлового будівництва, яка знаходиться за цією ж адресою. До смерті матері про наявність цих документів він не знав, і за життя мати не повідомляла його про документальне оформлення спадщини після смерті батька на її ім'я. Вважає, що його мати не повідомила державного нотаріуса про наявність у померлого інших спадкоємців. Більше того, державному нотаріусу була надана довідка Коблевської сільської ради від 16.01.2007 року за №97, згідно якої на дату смерті його батька з ним постійно проживала тільки його мати. Відомостей про нього та про членів його сім'ї у даній довідці нічого не зазначалося. Разом з тим, за адресою, за якою проживав його померлий батько, він згідно паспортних даних зареєстрований з грудня 1992 року. Факт його спільного проживання з померлим підтверджується також даними погосподарського обліку Коблівської сільської ради. З яких підстав, вказані обставини не були внесені у довідку Коблівської сільської ради, виданої державному нотаріусу, йому невідомо. Відтак, нотаріусу не було відомо про те, що він також є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, який прийняв спадщину, і який має право на спадщину після його смерті у рівних частках з матір'ю. Таким чином, внаслідок зазначених дій посадових осіб Коблівської сільської ради та його покійної матері, були порушені його права як спадкоємця, оскільки його було позбавлено його частки у спадковому майні після смерті його батька, а саме: ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та ? земельної ділянки площею 0,2164 га для індивідуального житлового будівництва, яка знаходиться за вказаною адресою. Внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, як це передбачено ч.1, ч.3 ст.300 ЦК України, він не має можливості, так як мати, на ім'я якої видані свідоцтва, померла. Посилаючись на наведені обставини, просить суд: - визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25.04.2008 року державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстроване в реєстрі за №314, в частині успадкування [PERSON] ? частини житлового будинку з усіма господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]; - визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25.04.2008 року державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстроване в реєстрі за №316, в частині успадкування [PERSON] ? частини земельної ділянки, наданої для індивідуального житлового будівництва площею 0,2164 га, що знаходиться в [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] свою правову позицію щодо спору у судовому засіданні не висловив. В судові засідання призначені на 07.11.2014 року та 21.11.2014 року, будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час судових засідань (а.с.119, 123), не з'являвся. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як свідчить досліджене судом свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2006 року (а.с.9) [INFO] в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області помер [PERSON], і внаслідок його смерті відкрилася спадщина у відповідності з ч.1 ст.1220 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч.1 ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З оглянутої судом ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.07.1967 року (а.с.8) вбачається, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], а його матір'ю є [PERSON]. Таким чином, відповідно до положень ч.1 ст.1217, ч.1 ст.1217 ЦК України позивач є спадкоємцем майна [PERSON] за законом першої черги, і має право на спадщину, що відкрилася після його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно дослідженої судом Довідки Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 27.04.2008 року №625 (а.с.125), виданої для пред'явлення в Березанську державну нотаріальну контору, наявної у матеріалах спадкової справи, за місцем проживання спадкодавця [PERSON] на день його смерті постійно проживала та була зареєстрована дружина померлого - [PERSON] Як свідчать матеріали спадкової справи, державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області на ім'я [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.04.2008 року, зареєстроване в реєстрі за №314 (а.с.14) та Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.04.2008 року, зареєстроване в реєстрі за №316 (а.с.126), згідно яких спадкоємцем майна [PERSON], а саме: житлового будинку з усіма господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], та земельної ділянки, наданої для індивідуального житлового будівництва площею 0,2164 га, що знаходиться за цією ж адресою, є дружина померлого - [PERSON]. Позивач [PERSON] частково оспорює правомірність видачі державним нотаріусом зазначених свідоцтв про право на спадщину, посилаючись на те, що за місцем проживання спадкодавця [PERSON] на день його смерті зі спадкодавцем, крім його дружини, також постійно проживав та був зареєстрований він разом зі своєю дружиною та дітьми, а дані, зазначені у довідці Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 27.04.2008 року №625 (а.с.125), не відповідають дійсності. В зв'язку з цим вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.1267 ЦК України, якою встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, він у відповідності з нормами ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги, що на момент смерті спадкодавця з ним постійно проживав, теж успадкував ? частину належного померлому майна поряд зі своєю матір'ю [PERSON] Таким чином, внаслідок зазначених дій посадових осіб Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та його покійної матері, на його думку, були порушені його права як спадкоємця. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наявної у матеріалах цивільної справи Довідки Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 13.06.2013 року №642 (а.с.12) вбачається, що на день смерті [PERSON], [INFO], разом з ним постійно проживали та були зареєстровані: - дружина [PERSON], [INFO]; - син [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]. Згідно паспорту позивача (а.с.6) [PERSON] з 26.12.1992 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Допитана судом свідок [PERSON] (а.с.115) повідомила суду, що вона на даний час працює землевпорядником у Коблівській сільській раді Березанського району Миколаївської області, а з 16.06.2004 року по 16.10.2010 року вона працювала секретарем у зазначеній сільській раді. Довідку державному нотаріусу про осіб, які проживали з [PERSON] на момент його смерті, підписала вона. Однак, у зазначеній довідці вона помилково зазначила, що на момент смерті [PERSON] з ним проживала лише одна [PERSON]. Фактично з [PERSON] на дату його смерті проживали: [PERSON] - дружина [PERSON] та їхній син - [PERSON] разом зі своїми дружиною і дітьми. Зазначену помилку вона допустила через те, що дану довідку було необхідно подати до державної нотаріальної контори, але у неї не було ще досвіду у видачі таких довідок. В зв'язку з цим, вона зателефонувала до державної нотаріальної контори, однак, при спілкуванні з помічником державного нотаріуса вона його неправильно зрозуміла і тому вказала у довідці відомості, які не зовсім відповідають дійсності. Таким чином, судом встановлено, що на день смерті [PERSON], померлого [INFO], з ним, крім дружини померлого [PERSON], також постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою позивач [PERSON], який є сином померлого і спадкоємцем майна померлого за законом першої черги. В зв'язку з цим, відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України позивач, як такий, що на момент смерті постійно проживав зі спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину разом зі своєю матір'ю - [PERSON], у рівних частинах згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, якою встановлено рівність часток спадкоємців за законом. Зазначені обставини суперечать даним, викладеним у Довідці Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 27.04.2008 року №625 (а.с.125), на підставі якої державним нотаріусом було видано оспорювані свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, оскільки померла [PERSON], на користь якої видані оскаржувані свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємець майна померлого за законом першої черги, не мала право успадковувати майно померлого [PERSON] у повному обсязі, за наявності іншого спадкоємця за законом першої черги, що прийняв спадщину, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved