Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.03.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що її син - [PERSON], який помер [INFO], на підставі сертифікату серії [NUMBER] мав право на земельну частку (пай) в землях АФ «Степове», на території Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, розміром 4,52 умовних кадастрових гектари,. Вказаний сертифікат за невідомих обставин втрачено. Вона є спадкоємцем майна [PERSON] за законом, і прийняла спадщину. Проте, державний нотаріус Глобинської нотаріальної контори Погрібна С.С. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Посилаючись на викладене, позивач прохала визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 4,52 умовних кадастрових га, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Кринківської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської районної державної адміністрації, Глобинської державної нотаріальної контори, ТОВ «ІПК «Полтавазернопроодукт» у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] помер син позивача - [PERSON]. З дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 20/2017, заведеної державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С.С., вбачається, що із заявою про прийняття спадщини жодна особа не зверталася. В матеріалах справи є лише довідка № 91 від 30.01.2012 року видана виконавчим комітетом Кринківської сільської ради Глобинського району, про те, що нині померлий [PERSON] до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і входив в склад сім»ї: [PERSON], [INFO] - мати; [PERSON], [INFO] - батько; [PERSON], [INFO] - брат; [PERSON], [INFO] - сестра. Таким чином, докази про те, що [PERSON] фактично вступила в управління або володіння спадковим майном після смерті сина у спадковій справі відсутні, тому вона не вважається такою, що набула прав спадкоємця за законом. Документально підтверджено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із радгоспом «Великокринківський. Так, згідно наказу № 21-К від 21.10.1996 року по радгоспу «Великокринківський» він був прийнятий на роботу з 07.10.1996 року на посаду слюсаря. Наказом № 15-К від 21.06.1997 року його було виключено зі списків особового складу радгоспу «Великокринківський» із [INFO] в зв»язку зі смертю. З архівної довідки № 04-02/435 від 05.05.2017 року, виданої архівним сектором Глобинської райдержадміністрації, вбачається, що розпорядженням голови Глобинської районної державної адміністрації від 17.03.1998 року № 118 радгосп «Великокринківський» перереєстровано в КСП «Степове», а 10.02.2000 року розпорядженням голови Глобинської районної державної адміністрації № 76 зареєстровано приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Степове» та його Статут. Згідно Статуту КСП «Степове» було створене в процесі приватизації майна радгоспу «Великокринківський» і було правонаступником його майнових прав і зобов»язань; приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Степове» було правонаступником КСП «Степове» лише в частині погашення заборгованості зі сплати податків і зборів. Відповідно до довідки № 135/104-17 від 17.05.2017 року, виданої відділом Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, [PERSON] відсутній в списку громадян - членів агрофірми «Степове», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 27 від 24.12.1996 року. Позивач у позові вказує, що її син - [PERSON], який помер [INFO], на підставі сертифікату серії [NUMBER] мав право на земельну частку (пай) в землях АФ «Степове», на території Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, розміром 4,52 умовних кадастрових гектари. Довідкою відділу Держгеокадастру у Глобинському районі № 34-1609-99.6-151/0/26-17 від 07.03.2017 року вказана обставина підтверджена. Зазначено, що відповідно до запису № 657 від 23.05.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членам колишньої агрофірми» Степове», гр. [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] у землях колективної власності агрофірми «Степове» розміром 4.52 умовних кадастрових га. Суд ставить під сумнів достовірність вказаної довідки, оскільки [PERSON] помер [INFO], тобто до зазначеної в довідці дати видачі сертифікату. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно ч.1 ст. 529 названого Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п.2 Указу Президента України від 8.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Зі змісту цієї норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов; перебування у членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акту на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акту. У частині 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 ст. 1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Достовірно встановлено, що прізвище [PERSON] відсутнє в списку громадян - членів АФ «Степове», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 27 від 24.12.1996 року. Крім цього, документально підтверджено, що [PERSON] у вказаній агрофірмі ніколи не працював, доказів його членства у ній позивачем не надано. З огляду на встановлені обставини, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, так як не доведено, що за життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай).

Outcome: dismissed