Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.08.2019 року звернулась до суду з зазначеним позовом та просить визначити способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] [INFO] шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з сином: - першої суботи місяця - з 08.00 до 18.00 за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); - першої неділі місяця - з 08.00 до 18.00 за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); - третьої суботи місяця - з 08.00 до 18.00 за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); - третьої неділі місяця - з 08.00 до 18.00 за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); - святкові дні, відпустка батька, день народження батька - за погодженням з матір`ю дитини. Свою вимогу мотивує тим, що вона з 19.09.2014 року по 09.01.2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає зі позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу позивач не чинила перешкод в спілкуванні з дитиною, проте почали траплятися систематичні випадки, коли, повертаючи сина після спільно проведених з ним вихідних, від Відповідача був відчутний запах алкоголю, що свідчило про вживання ним спиртних напоїв, та, відповідно, викликало в мене значне занепокоєння щодо безпеки дитини. Крім того, зважаючи що після перебування в зоні АТО Відповідач має контузію, позивач переживає, що наслідки контузії можуть бути непередбачуваними під дією алкоголю. Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області рішенням № 173 від 12.07.2019 року, був встановлений наступний порядок побачення батька з сином: -перша субота місяця - з 08.00 суботи до 18.00 неділі за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); третя субота місяця - з 08.00 суботи до 18.00 неділі за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); святкові дні, відпустка батька, день народження батька - за погодженням з матір`ю дитини. Вважає таке рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області суперечить інтересам дитини, в першу чергу, її фізичній та моральній безпеці, винесене без врахування фактичних обставин, а тому не може виконуватися. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задоволити. Представник відповідача адвокат Блохіна О.В. та відповідач [PERSON] проти позову заперечували, так як вважають необґрунтованими вимоги позивача щодо запропонованого ним графіку побачень з дитиною і встановлення порядку спілкування батька з сином, оскільки він буде порушувати права відповідача та суперечити інтересам дитини. Представник третьої особа органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області Верес Л.О. в судовому засіданні проти заявленого позову заперечила, та пояснила суду, що при вирішенні даного спору органом опіки та піклування було проведено ретельну перевірку всіх обставин справи, проведено перевірку як відповідача так і умов його проживання, та можливості проживання та перебування дитини за місцем проживання відповідача та прийняте зважене рішення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази суд вважає позов немотивованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Березанського міського суду Київської області 09.01.2018 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . З моменту розлучення, у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, тому останній звернувся з даним питанням до Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області. Рішенням № 173 від 12.07.2019 року, органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області був встановлений наступний порядок побачення батька з сином: -перша субота місяця - з 08.00 суботи до 18.00 неділі за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); третя субота місяця - з 08.00 суботи до 18.00 неділі за місцем реєстрації батька ( [ADDRESS] ); святкові дні, відпустка батька, день народження батька - за погодженням з матір`ю дитини. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач не виконує його та звернулась до суду з зазначеним позовом. Позивач не погоджується з тим, що відповідач може мати побачення з дитиною за місцем свого проживання, оскільки вважає, що відповідач зловживає спиртними напоями та через отриману контузію може зашкодити дитині. Статтею 15 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотивуючи свої вимоги позивач не надала суду жодних доказів того, що відповідач зловживає алкогольними напоями та через отриману контузію може зашкодити дитині. Позивач не надала суду жодного доказу того, що відповідач поводився з дитиною погано чи застосовував до дитини фізичне чи психологічне насилля. Разом з тим з матеріалів наданих відповідачем, а саме характеристик як з місця роботи так і з місця проживання (а.с. 55-57) вбачається шо відповідач є відповідальною людиною, без поганих звичок, в спілкуванні дружелюбний, ввічливий та привітний. Відповідно до довідки від 09.09.2019 року виданою Баришівською ЦРЛ на обліку лікаря нарколога відповідач не перебуває. Відповідно до проведеного огляду місця проживання відповідача, останній проживає в будинку з батьками, та має всі умови для перебування там дитини. Таким чином враховуючи наведені докази суд приходить до переконання , що заявлена позивачем вимога є немотивованою та не підлягає до задоволення. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено та судовий збір покладається на позивача, відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України.

Outcome: dismissed