Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач 20.05.2019 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С. 08.11.2006 р., зареєстрованого в реєстрі за № 7891, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] Крім продавця [PERSON] , на момент укладення договору купівлі-продажу будинку, в ньому були зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] , які повинні були знятися з реєстрації за вищевказаною адресою після укладення договору купівлі-продажу, як члени сім`ї колишнього власника, але мають реєстрацію по цей час. Реєстрація відповідачів у належному позивачу житловому будинку, сворює останньому перешкоди в користуванні та розпорядженні майном. За позовом позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 03.07.2019 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 19.09.2019 р. 19.09.2019 р. засідання відкладено на 28.10.2019 р. через першу неявку відповідачів на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі до суду повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З письмових документів встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 7891 (а.с.7) [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7). Право власності позивача на житловий будинок зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.7 зв.). В будинку [ADDRESS] з 2004 р. зареєстровані продавець нерухомості - відповідач по справі [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача (а.с.24, 25, 26). Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено судом, [PERSON] була зареєстрована в будинку, як його колишній власник, а [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за згодою попереднього власника [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2006 р., будинок перейшов у власність [PERSON] Відповідачі не є членами сім`ї нового власника та мають реєстрацію поза його волею. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Фактично попереднім власником було встановлено сервітут щодо права проживання [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. В даному випадку змінився власник будинку, у попереднього власника припинилося право власності на спірний будинок, а відповідно припинилося і право користування цим будинком як у продавця [PERSON] , так і у осіб, яким попереднім власником надавалося право користування нерухомістю. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що відповідачі втратили право користування нерухомістю, а саме будинком [ADDRESS] , оскільки їх право було похідним від права власності попереднього власника. На підставі викладеного,

Outcome: approved