Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.12.2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. На підтвердження позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] знаходилась у фактичних шлюбних стосунках з листопада 2012 року по кінець січня 2013 року. В період цивільного шлюбу вони проживали в квартирі, яку вона знімала у будинку № 6 по вул. Ходаковського м. Донецька. Коли вона завагітніла, відповідач покинув її. 10 жовтня 2013 року вона народила дочку [PERSON]. Відомості про батька в свідоцтві про її народження зроблені з її слів. Фактично батьком дитини є відповідач [PERSON], тому вона звернулась до суду з позовною заявою про встановлення його батьківства. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством, та на утримання дитини в 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою. (а.с. 56). Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечував проти їх задоволення, оскільки [PERSON] під час статевих відносин з [PERSON] завжди використовував контрацептивні засоби, крім того, зі слів [PERSON] вона також користувалась контрацептивами. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника на розсуд суду згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що 10 жовтня 2013 року позивач по справі [PERSON] народила дитину [PERSON] Валеріївну (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір»ю позивачем по справі [PERSON] (а.с. 7). На час народження дитини сторони між собою у зареєстрованому шлюбі не перебували, відповідач по справі батьком дитини себе не визнав, тому в свідоцтві про народження дитини він батьком не зазначений (а.с. 6), запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Згідно висновку експерта № 147 від 21.05.2015 року судово-медичної експертизи з використанням молекулярно-генетичного аналізу крові [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], народженої громадянкою [PERSON], вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв»язків, за результатами експертизи складає не менше 99,99989% (а.с. 48-52). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини або за рішенням суду. Стаття 126 ч. 1 СК України передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою про визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, відповідно до ЦПК України. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складаного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, позовні вимоги в частині встановлення батьківства підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], тому зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Підстави для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину, передбачені ст. 188 СК України, відсутні. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти та утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачені ст. 184 СК України, а саме, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі в даному випадку немає, тому відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, повинний бути визначений у частці заробітку (доходу) батька. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, суд керується вимогами ст. 182 СК України, при цьому суд враховує матеріальне становище відповідача, який працює і отримає стабільну заробітну плату, позивачка також працює та отримує стабільний дохід, відомості про інших неповнолітніх дітей та осіб, що перебувають на утриманні відповідача, суду не надані. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітню дочку [PERSON] повинен складати 1/4 частину всіх видів його доходів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення аліментів на своє утримання, оскільки згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 СК України. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що передбачено вимогами ст. 84 ч. 4 СК України. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., які сплачені нею з позовних вимог немайнового характеру про встановлення батьківства, та по сплаті витрат на проведення судової експертизи в розмірі 5325,75 грн., які підтверджені документально (а.с. 1, 59). Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. з позовних вимог майнового характеру про стягнення аліментів, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» зі змінами, які внесені Законом України № 590-УП від 19.09.2013 року, які набули чинності з 23.10.2013 року за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved