Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач 29.01.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому він перебуває з відповідачем з 08.02.2014 року зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 159, та стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 50% від усіх видів заробітку до досягнення сином 3 річного віку, після досягнення ним трьохрічного віку 25%. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу у сторін є спільні дитина, а саме: [PERSON], [INFO]. Також, зазначила, що від попереднього шлюбу, у позивача є дитина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і було фактично припинено у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Шлюбні стосунки між подружжям припинили своє існування, жодних сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та вважають, що подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їхнім інтересам. У судовому засіданні 29.04.2016 року позивач позовні вимоги змінила, а саме просила суд лише розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, з приводу чого подала відповідну заяву та просила розглянути справу без її подальшої участі (а.с. 29). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 29.04.2016 року подала клопотання про надання строку сторонам на примирення терміном у шість місяців (а.с. 27-28). Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання та надав сторонам строк для примирення подружжю до 31.05.2016 року. У судове засідання 31.05.2016 року позивачка не з'явилась, про причини неявки суд не повідомляла, однак згідно заяви поданої нею у судовому засіданні 29.04.2016 року просила розглянути справу без її подальшої участі (а.с. 29). Відповідач та його представник у судове засідання 31.05.2016 року не з'явились, про причини неявки суд повідомили клопотанням про відкладення розгляду справи, у якому відповідач зазначив, що через навантаження на роботі не може бути присутнім в судовому засіданні, а його представник зайнятий в іншому судовому процесі (а.с. 34-35). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Перебування представника відповідача в іншому судовому процесі, а також зайнятість відповідача на роботі судом визнано, як не поважні причину неприбуття в судове засідання, а відтак, розгляд справи 31.05.2016 року продовжено, враховуючи, що відсутність представника відповідача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи (ч. 2 ст. 169 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 56 СК України не допускається примушування до збереження шлюбних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 159 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина, а саме: [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтв про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не складається, виникли неприязні стосунки та розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають різні погляди на взаємовідносини в сім'ї, в зв'язку з чим між ними постійно виникають різного роду непорозуміння, конфлікти. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, мають окремий бюджет, сім'я фактично розпалася, а шлюб існує формально. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи зазначені обставини та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них (позивача), примирення між сторона не дало свого результату та суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551,20 грн. сплачена позивачем згідно квитанції від 29.01.2016 року (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved