Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач 24.07.2014 року звернулась до суду з позовною заявою та уточнюючи позовні вимоги 03.10.2014 року просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 24.07.2014 року. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказувала, що під час перебування сторін у шлюбі позивач народила синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала (а.с.30). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток на адресу проживання - [ADDRESS] (а.с.24) та телефоном, про що свідчить телефонограма № 495 від 09.09.2014 року (а.с.23). На підставі ст. 74,76 ЦПК України відповідач про розгляд справи вважається повідомленим належним чином. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка згідно наданої до суду заяви не заперечувала проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі позивач народила синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 24.07.2008 року, серії [NUMBER] від 26.08.2011 року, серії [NUMBER] від 05.02.2010 року (а.с.7-9), про шлюб серії [NUMBER] № 04.04.2008 року (а.с.16), копією актового запису про народження сина [PERSON], [INFO], за № 26 від 26.08.2011 року з повним витягом (а.с.26-28) та рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2011 року № 2-432/2011 про розірвання шлюбу (а.с.6). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, що видно із довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 823 від 24.07.2014 року (а.с.10). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] між сторонами досягнуто не було. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим чоловіком, інших аліментних зобов'язань не має, до суду не з'явився та доказів протилежного суду не надав, тому зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, враховує і те, що позивач не має змоги самостійно забезпечити належний рівень життя для дітей, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 24.07.2014 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved