overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач 24.11.2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 18.07.2007 року, від якого мають неповнолітнього сина. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов'язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви. Позивач позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2007 року, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім'ї немає перспективи возз'єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім'ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, місцем проживання неповнолітнього сина сторін суд визначає з матір'ю, оскільки спору про це у них не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач 24.11.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 09.09.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. На ґрунті сімейно-побутових проблем, несумісних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що погано впливає на її психічний стан. Почуття любові та поваги ними втрачено. З січня 2016 року вони з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Вона з дитиною переїхала до свого батька. Фактично сімя припинила своє існування. Вважає подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливими та такими, що суперечить її інтересам. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати. Зазначила, що між нею та відповідачем досягнуто домовленість щодо місця проживання сина з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.12). Вказала, що шлюбні відносини припинені з січня 2016 року. Майнового спору немає. Вказала, що дитина проживає з нею, але ходить в гості до відповідача. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Редько. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.13). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з січня 2016 року. Майнового спору немає. Вказав, що дитина частково проживає у нього, частково у позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 09.09.2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року з причини несумісності характерів, що призводило до виникнення між ними сварок. Почуття любові та поваги між ними втрачено. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. З позову вбачається, що між сторонами досягнуто домовленість щодо проживання дитини з позивачем. З заяв сторін (а.с.12,13) спору щодо місця проживання дитини не вбачається. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач 24.11.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 30.08.1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, що призводило до сварок, відчуження один від одного. З квітня 2016 року вони припинили шлюбні відносини, з того часу проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згодна на заочний розгляд справи (а.с.15). На розірванні шлюбу наполягає. Вказала, що шлюбні відносини припинені з квітня 2016 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Степанова». Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.9,11). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 26.04.2017 року о 14.00 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.14). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 30.08.1997 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2016 року через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, сварки з цього приводу. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач 24.11.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, виникали суперечки, відсутнє взаєморозуміння у вирішенні важливих житлових питань, втрачені духовні зв»язки. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, примирення не можливе. Відповідач 24.04.2018 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов»язки. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинились з 2015 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, мешкають окремо. Примирення не можливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, у відносинах відсутнє порозуміння, не ведуть спільне господарство з 2015 року, примирення з відповідачем не можливе. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що погоджується на розірвання шлюбу, примирення не можливе. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача. Суд, заслушавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.1978 р. Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач 24.12.2014р. звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, в якому вони знаходяться з 30 липня 1983 року. В обґрунтування позову вказує, що з літа 1998 року спільне проживання однією сім'єю із відповідачем фактично припинено внаслідок виїзду [PERSON] до США на постійне проживання. Від шлюбу є повнолітні діти, які проживають разом з матір'ю. Подальше збереження шлюбу неможливо і суперечить його інтересам, які мають істотне значення, поновлювати шлюбні відносини не збирається. Спору про поділ майна не має. У судове засідання з'явився позивач [PERSON] та його представник [PERSON], які підтримали позовні вимоги. При цьому позивач зазначив, що ще з 1998р. вони припинили подружні стосунки, відповідачка проживає в США, таж же проживають їх вже дорослі діти. Вважає, що шлюб розпався давно та просить його розірвати. Відповідачка до суду не з'явилась, але 23.02.2015р. направила заяву на електронну пошту суду, в якій вказала. що згодна на розірвання шлюбу та розгляд справи за її відсутністю. Згідно ст.ст.169, 174 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається. що 30 липня 1983 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Палаці одруження м.Одеси, актовий запис №1085, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 1998 р., що підтверджується заявами сторін. Спільні діти від шлюбу у сторін вже повнолітні. Майновий спір відсутній. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між ними носить формальний характер а відтак підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач 24.12.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 14.07.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені з червня 2014 року з причини різних поглядів на сімейне життя, ведення господарства, що призводило до виникнення між ними сварок. Відповідач не бере ніякої участі у веденні спільного господарства, його не цікавить побутовий та фінансовий бік існування сімї. Вказані обставини унеможливлюють збереження шлюбу. Переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі та суперечитимуть її інтересам. Спільне господарство ними не ведеться. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Павлик. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Вказала, що шлюбні відносини припинені з червня 2014 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Павлик. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.14,15). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 14.07.2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, що призводило до виникнення між ними сварок. Сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач 24.12.2020 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25 вересня 1993 року з [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що вони зовсім різні люди з несумісними характерами і поглядами на сімейні обов`язки. Це призвело до розбіжностей у поглядах на подружнє життя. Між ними часто виникають сварки. В ході сварок вони взаємно ображають один одного, що негативно впливає на їх здоров`я. Спільного господарства вони не ведуть і подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою суду від 31 грудня 2020 року суд постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивився, будучи повідомлений належним чином через оголошення на веб-сайті суду. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 1993 року виконкомом Талалаївської сільської ради Ніжинського району за актовим записом № 19. Згідно частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, перебування у шлюбі носить формальний характер та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, враховано, що суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач 24.12.2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем\~28 лютого 2020 року укладена Заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору №9744920 комплексного обслуговування фізичних осіб. Заява укладена за погодженням сторін згідно до кредитної заяви 829545311, відповідно до умов якої банком відповідачу наданий кредит, метою якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 37000,00 грн. Банк взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та систематично не виконує умови Договору, в результаті чого станом на 15.12.2020 року заборгував Банку 36305,14 грн. та спричинив збитки на вищевказану суму, які складаються із: -загальної суми заборгованості за основним боргом 36213,35 грн.; -загальної суми заборгованості процентів за користування кредитом 0,00 грн.; -загальної суми нарахованої комісії 13,61 грн.; -розміру 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 58,11 грн.; -розміру 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 20,07 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №9744920 та Заявою на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком та Клієнтом в сумі 36305,14 грн. та судовий збір в сумі 2102 грн. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового повідомлення від 27.01.2021 та 11.03.2021, а також оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті суду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не направив. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач 24.12.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 14.09.1991 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають вже повнолітнього сина. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені ще у 2001 році, спільне господарство не ведуть. Вони фактично давно утворили нові родини, тому примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 06.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 20). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, з позовними вимогами згоден, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 22). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві.\~У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого\~провадження\~суд ухвалює\~рішення\~у\~випадку визнання\~позову\~відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 14.09.1991 року зареєстрували шлюб у міському відділі ЗАГСУ м. Нікополь, актовий запис № 930 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають вже повнолітнього сина . Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені ще у 2001 році, спільне господарство не ведуть. Вони фактично давно утворили нові родини, тому примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved