overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 червня 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, але проживають окремо, мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки в розмірі 600 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судовому засіданні не оспорював наявність у нього обовязку по утриманню малолітньої дитини, але посилався на те, що на даний час не працює, тому не має можливості надавати допомогу на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Сич) [PERSON], [INFO], з 18 серпня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. За вимогами ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, інших аліментних обовязків не має. Малолітня [PERSON]. [INFO], проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно до повноліття, починаючи з часу предявлення позову. Та обставина, що відповідач станом на час вирішення даної справи судом не працює, жодним чином не звільняє його від обовязку по утриманню дитини. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , 13 червня 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, перестали вести спільне господарство. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти. На даний час шлюбних стосунків вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити його інтересам. Позивач [PERSON] . в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 12 липня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №2 Максимівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON], 14.01.1989 р.н, яка мешкає в с. Новоселівка Подільського Одеської області, звернулась 29.07.2016 року в суд з цим позовом та просила в кінцевому постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дітей. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, вони також підтверджуються наявними письмовими доказами справи Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які утримуються матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 29.07.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.01.2014р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 25.02.1985р. відділом ЗАГС с.Журавно Жидагівського району Львівської області, актовий запис № 7. В суд сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач на позові наполягає, відповідачка не заперечує. Позов обґрунтовано тим, що позивач не має наміру продовжувати шлюбні відносини з відповідачкою. З вересня 2013р. вони проживають окремо. Спору про поділ майна та проживання дитини в них не має. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 25.02.1985р., який був зареєстрований відділом ЗАГС с.Журавно Жидагівського району Львівської області, актовий запис № 7, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 6). За свідоцтвом про народження, від шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO] народження (а.с. 7). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки не змінюється. Спір про розподіл майна та місця проживання дитини - відсутній. Про стягнення судових витрат позивач не заявляє, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.02.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку щомісячно й до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу Украини батьки забов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні доведені і підтверджені доказами факти про те, що відповідач дійсно є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який ухиляється від надання допомоги на утримання дитини, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у примусовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб. Виходячи з того, що відповідач працездатного віку, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки. Відповідно до ст. 367 п. 1 ЦПК України, рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.02.2019 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON], в якій вказала, що з 07.06.2013 року вона з відповідачем перебуває в шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Зазначила, що їх сумісне життя з відповідачем не склалось, через що нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. Вказала, що спільна неповнолітня дитина проживає разом з нею та находиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв'язку з цим вона звернулась з вказаним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 гривень щомісячно. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій зменшила розмір позовних вимог щодо стягнення аліментів з 4000 гривень до 2500 гривень, просила задовольнити позов про стягнення аліментів з відповідача в сумі 2500 гривень щомісячно та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надіслав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно, просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 07.06.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Згідно довідки Брусилівської селищної ради Житомирської області від 05.02.2019 р. № 571 позивачка зареєстрована та проживає в [INFO], дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 7 ). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень від дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст. ст. 180 - 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.02.2020 р. звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3880, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. 04.09.2019 р. В обґрунтування позову посилається на те, що 21.09.2019 р. поштою позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 60061384 від 13.09.2019 р., яка прийнята до виконання приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. на підставі виконавчого напису № 3880, виданим 04.09.2019 р. приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. З даного виконавчого напису вбачається, що з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 002-07170-281112 від 28.11.2012 р. у розмірі 11928,16 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом у розмірі 7476,87 грн., сума простроченої заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 4452,29 грн., сума плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн. З виконавчим написом позивач погодитись не може та вважає, що він підлягає скасуванню,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.02.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який уточнила в поданій до суду 12.03.2021 заяві. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб необхідно розірвати. Просила розірвати зареєстрований 11.11.2016 шлюб з відповідачем [PERSON] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.03.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] подавав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 11 листопада 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.03.2014 року звернувся до районного суду з позовом до відповідача і прохав стягнути з нього борг по оплаті праці в сумі 5900грн і моральну шкоду за несвоєчасну її виплату в сумі 200грн. При цьому вказував, що працював у відповідача водієм автотранспортних засобів транспортної дільниці за наказом №64-П від 25.10.2002 року. Відповідно до наказу №20-П від 11.03.2014 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідач до цього часу не виплатив заробітну плату, борг по якій триває з квітня 2013року, чим порушив його трудові права. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги уточнив, збільшив суму позовної вимоги з урахуванням розміру заробітної плати, зазначеної відповідачем в сумі 6118,24грн, і прохав позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа, в якому прохав справу розглядати без представника Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом №64-П від 25.10. 2002 року прийнятий на роботу на посаду водієм автотранспортними засобів ТД на ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» і звільнений з посади 06.03.єж2014року, що підтверджується трудовою книжкою позивача.. Із наданої відповідачем довідки вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 6118,24грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяців і за ст.116 КЗПП України в день звільнення працівника виплатити йому всі належні від підприємства суми. Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу при звільненні, а тому його вимога підлягає задоволенню в частині стягнення боргу по заробітній платі. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по зарплаті. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилаючись на спричинення моральної шкоди невиплатою заробітної плати, позивач не надав суду доказів, що свідчать про її розмір, характер і настання негативних наслідків, а тому його вимога про стягнення моральної шкоди не знайшла свого підтвердження при судовому розгляді справи і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,6грн, від сплати яких звільнений позивач. З урахуванням викладеного ст.ст. 115, 116, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.03.2016р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 04.04.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 21. В суд сторони не прибули: позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує; відповідач про причини неявки суду не повідомив. Тому суд розглядає справу за правилами заочного провадження, без участі сторін, та без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 04.04.2015р., який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В позові вказано, що сторони з червня 2015р. проживають окремо, між ними перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст.111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованими і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на дошлюбне - Мамонова. Спір про розподіл майна відсутній. Судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.03.2017р. звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.09.2015р. він зареєструвавшлюб з відповідачкою, спільних дітей від даного шлюбу не мають. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2017р., спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо, примирення між ними неможливе, оскільки у них на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного та втрачено почуття любові та поваги, але від добровільного розірвання шлюбу через органи РАЦСУ відповідачка відмовляється, позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Сторони в судове засідання не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка позовні вимоги визнала та просила розлучити їх без надання часу на примирення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 24.09.2015 року. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з лютого 2017р. та не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б їх інтересам, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved