Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що йому на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Рязанська,13 в м.Заставна. У вказаному будинку, крім нього та його дружини, зареєстрований також відповідач [PERSON] який протягом тривалого часу в ньому не проживає. Він, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, причини неявки\~суду не\~вказав,\~заяви про\~відкладення розгляду\~справи та\~відзиву на\~позовну заяву\~до суду\~від нього\~не надходило, а тому справу, зі згоди представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача [PERSON] , показання свідка [PERSON] суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №235595 від 18.04.2005 року являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Рязанська,13 в м.Заставна (а.с.7). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З довідок виконкому Заставнівсько міської ради №2398, №2394 від 29.05.2018 року та акту обстеження умов проживання [PERSON] від 29.05.2018 року вбачається, що у житловому будинку №13 по вул. Рязанській в м.Заставна зареєстрований позивач, його дружина та відповідач [PERSON] І.Л.09.11.1967 р.н., який в будинку не проживає з 2008 року (а.с.8,9). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у його домоволодінні, тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідач являється колишнім зятем позивача. У 2008 році [PERSON] поїхав за кордон і у будинку [PERSON] не проживає. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком 13, розташованим по вул. Рязанська в м.Заставна підлягає до задоволення. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved