Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] (проживаючий за адресою: 53400, [ADDRESS]) звернувся з позовною заявою до [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] (проживаючий за адресою: 84573, [ADDRESS]) про стягнення суми боргу в розмірі 99466 гривень 04 копійки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 вересня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики № 3-Д, відповідно до якого, зокрема: Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 100 000 грн. 00 коп. (З 809,5 доларів США); Позичальник зобов'язується до 10 жовтня 2017 року повернути всю суму отриманих коштів від Позикодавця. Сторони визначили, що курс долара США по відношенню до гривні визначається за міжбанківським курсом за даними веб-сайту http://minfin.com.ua станом на день повернення позики; Повернення суми позики Позичальником здійснюється безпосередньо Позикодавцеві, про що останній видає відповідну розписку; Цей договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту фактичної передачі Позикодавцем Позичальникові визначеної у пункті 1 цього Договору суми і діє до 10 жовтня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. Факт отримання позики підтверджується розпискою від 22 вересня 2017 року. Але позику [PERSON] не повернув, хоча був зобов'язаний сплатити борг до 10 жовтня 2017р. Станом на 31 травня 2018 року (день звернення в суд із позовною заявою) міжбанківський курс гривні до долара США за даними веб-сайту http://minfin.com.ua (як передбачено п. 2 договору позики) складає 26 грн. 11 коп. за 1 долар США. Отже, гривневий еквівалент боргу у розмірі 3 809,5 доларів США складає 99 466 грн. 04 коп. Крім того позивач зазначає, що 08 лютого 2018 року Артемівський міськрайонний суд видав судовий наказ у справі № 219/686/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] - 109 332 грн. 65 коп. - боргу; 176 грн. 20 коп. - судового збору. Проте, 25 квітня 2018 року судовий наказ було скасовано за заявою Боржника. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява від представника позивача в якій останній просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 вересня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики №3-Д, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 100000,00 гривень, що за міжбанківським курсом долара США по відношенню до гривні становить - 3809,5 доларів США. Відповідно до Договору позики №3-Д від 22.09.2018 року, позичальник зобов'язується до 10.10.2017 року повернути всю суму отриманих коштів від позичальника. Сторони визначили, що курс долара США по відношенню до гривні визначається за міжбанківським курсом за даними веб-сайту http://minfin.com.ua станом на день повернення суми позики. Незалежно від діючого курсу долара США, позичальник зобов'язаний повернути суму позики не меншу за 100000,00 гривень (п.2). Повернення позики здійснюється позичальником безпосередньо позикодавцеві, про що останній видає відповідну розписку (п.3). Договір позики є безпроцентним (п.5). Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту фактичної передачі позикодавцем позичальникові визначеної у пункті 1 цього Договору суми і діє до 10.10.2017 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.с.7) (а.с.73). Як вбачається з оригіналу розписки про отримання позики від 22.09.2017 року, [PERSON], народився [INFO] року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], даною розпискою підтверджує факт отримання 22.09.2017 року від [PERSON] (народився [INFO] в місті Марганець Дніпропетровської обл.., зареєстрований за адресою: [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Марганецьким МВУМВС України у Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]) позики у розмірі 100000,00гривень (3809,5 $), відповідно до укладеного 3-Д від 22.09.2017 року договору позики, яку зобов'язується повернути до 10.10.2017 року (а.с.74). Однак, позичальником за договором позики зобов'язання щодо повернення суми боргу належним чином не виконані, в зв'язку з чим на теперішній час він має заборгованість перед позивачем. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки, яка є простим письмовим документом, між сторонами було укладено договір позики, який позивач виконав, а відповідач своєчасно не повернув позичене, тобто не виконав своїх зобов'язань. Згідно із положеннями ст.ст.526,530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Згідно ст. 525 ЦК України недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачене договором або законом. У відповідності до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідач на час розгляду справи кошти не повернув, через що вважається таким, що не виконав зобов'язання за договором позики. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved