Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач 30.06.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно з постановою судді місцевого Мостиського районного суду Львівської області від 11.09.2003 року з нього стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 30.04.2002року народження, в розмірі ? частини від заробітку щомісячно до повноліття дитини. Стверджує, визначений судом розмір аліментів, для нього є занадто великим, оскільки ставить його у важке матеріальне становище та залишає його без засобів до існування. Зазначає, що у липні 2016 року у нього стався нещасний випадок (перелом обох кісток лівої гомілки), внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні з 04.07.2016року по 17.02.2017року, на яке (лікування) ним було витрачено багато грошей. Крім того, значні кошти також необхідні для його реабілітації. Також в подальшому лікарі йому рекомендували оперативне лікування. Крім того, у нього є заборгованість по комунальним платежам на суму понад 1000 гривень, яку змушений погашати. Також вказує, що у 2012 році він одружився з іншою жінкою, з якою у них народилася дитина дочка [PERSON], 18.07.2012року народження, яка перебуває на його утриманні. З огляду на наведене, на підставі ст.192 СК України, просить суд зменшити розмір аліментів, визначених постановою судді місцевого Мостиського районного суду Львівської області від 11.09.2003 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 30.04.2002року народження, та визначити такі у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись, зокрема на те, що позивач з 2014 року нерегулярно не сплачує аліменти на її користь, в результаті чого у нього виникла заборгованість по аліментах на суму 40689,68 гривень, яку останній частково погашає із заробітної плати. Також вказує, що із збільшенням віку їхнього сина [PERSON], вона змушена нести додаткові витрати, що повязані з його навчанням у «Екологічному коледжі Львівського національного аграрного університету», систематично сплачувати за проживання сина у гуртожитку, збільшились витрати на харчування та одяг дитини. Крім цього, вона також несе суттєві витрати на лікування сина. З огляду на наведене, вважає, що позивач повинен виплачувати їй визначений судом розмір аліментів, а саме ? від його доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який 19.11.2004року було розірвано. Від даного шлюбу в них народилася одна дитина син [PERSON], 30.04.2002року народження, який проживає разом з матірю (відповідачкою [PERSON]Я.) та перебуває на її утриманні. Згідно з постановою судді місцевого Мостиського районного суду Львівської області від 11.09.2003 року з позивача в користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж ? неоподаткованого мінімуму щомісячно, починаючи з 01.09.2003року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наведеної статті вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Як вбачається із матеріалів справи, з часу винесення постанови судді місцевого Мостиського районного суду Львівської області від 11.09.2003 року сімейний стан платника аліментів змінився, а саме: 04.06.2012року позивач [PERSON] (змінив прізвище на «Сотнічук») В.І. одружився з [PERSON] і від даного шлюбу у них народилася дитина дочка [PERSON], 18.07.2012року народження, яка перебуває на утриманні позивача. Крім того, із матеріалів справи також відомо, що 04.07.2016року у позивача [PERSON] стався нещасний випадок (перелом обох кісток лівої гомілки), внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні з 04.07.2016року по 17.02.2017року та в подальшому йому необхідна реабілітація та лікуванн, у звязку із чим позивач потребує додаткових витрат. Також встановлено, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 08.06.2012року у цивільній справі №1314/592/2012, яке набрало законної сили, позивача [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], 30.04.2002року народження. Згідно довідки про доходи Вих.3812 від 04.12.2017року позивач [PERSON] працює у ТОВ «Бадер Україна» за основним місцем роботи на посаді механіка та загальна сума його доходу за період з липня місяця 2016року по жовтень 2017року складає 89842,39 гривень. У відповідачки [PERSON], на утриманні перебуває син [PERSON], який відповідно до наказу №123-1/з від 31.07.2017року зарахований студентом першого курсу Екологічного коледжу Львівського національного аграрного університету, де навчається по даний час. Згідно довідки про доходи №968/01-29 від 21.12.2017року відповідачка [PERSON] працює у відділі освіти, культури і туризму, молоді та спорту Мостиської міської ради Львівської області на посаді вчителя і загальна сума її доходу за період з 01.06.2017року по 30.11.2017року становить 45889,27 гривень. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому листу №2-583 від 24.07.2006року, заборгованість позивача [PERSON], перед відповідачкою [PERSON], станом на 01.11.2017року складає 40689,68 гривень. Вищевказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 08.06.2012року; копією постановою судді місцевого Мостиського районного суду Львівської області від 11.09.2003 року; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копіями направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) №346 від 19.10.2016року та №31 від 08.02.2017року; копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого в поліклініку №5036 та №3652 ортопедо-травматологічного відділу Городоцької центральної районної лікарні; копією висновку №238 від 15.06.2017року поліклініки Городоцької центральної районної лікарні;копією товарного чеку №481 від 06.07.2016року на суму 8550гривень; копією рахунку на оплату №481 від 06.07.2016року та іншими матеріалами справи. Беручи до уваги усі наведені обставини, враховуючи те, що з часу винесення постанови судді місцевого Мостиського районного суду Львівської області від 11.09.2003 року змінився сімейний стан платника аліментів та у нього в сімї зявилася ще одна дитина, яку він за законом зобов'язаний утримувати, що свідчить про погіршення матеріального стану позивача, також з огляду на те, що розмір заробітної плати (доходу) яку отримує позивач є недостатній для стягнення визначених судом аліментів та створює заборгованість по сплаті таких у платника аліментів, тому суд вважає, що є всі підстави для зменшення раніше встановленого розміру аліментів. Судом не беруться до уваги при вирішенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів посилання відповідачки на наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, оскільки така заборгованість стягується у відповідності до положень ст.ст.194-196 СК України, в тому числі, одержувач аліментів має право, відповідно до ст.196 СК України, на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. Також суд вважає, що не є такими, які б не давали підстав для зменшення судом розміру аліментів, в розумінні ст.192 СК України, посилання відповідачки на те, що вона несе значні витрати на проживання у гуртожитку її сина [PERSON], який навчається у Екологічнму коледжі Львівського національного аграрного університету, а також на лікування сина, оскільки зазначені витрати відповідно до ст.185 СК України відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір яких в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 1860 гривень. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача та дитини (сина [PERSON]), зокрема те, що відповідач має постійне місце праці, його дохід (заробітна плата) носить регулярний характер, наявність у відповідача на утриманні іншої дитини (дочки [PERSON]), беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та зменшити розмір аліментів стягуваних за постановою судді місцевого Мостиського районного суду Львівської області від 11.09.2003 року з позивача [PERSON] в користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], 30.04.2002року народження, і визначити такі в розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підстав для звільнення сторін від сплати судового збору із матеріалів справи не вбачається. Таким чином, оскільки за предявлення даного позову повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень, то такий у звязку із частковим задоволенням позову підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 618,70гривень, а решта суми судового збору, а саме 21,30грн.(640-618,70=21,30), пропорційно до відхиленої частини вимог слід стягнути в дохід держави з позивача [PERSON]

Outcome: partial