Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.05.2018 р. звернулася в суд із позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04.09.2012 р., та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04 вересня 2012 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, у зв'язку із позбавленням батьківських прав [PERSON] відносно сина, прізвище дитини змінено із «[PERSON]» на «[PERSON]». Зазначає, що на даний час витрати на утримання дитини збільшились, син навчається в школі, відвідує платні гуртки з математики, англійської мови, що, відповідно потребує додаткових коштів. Окрім цього, дитина періодично хворіє, необхідні кошти для купівлі сезонного одягу, харчування та літнього відпочинку. Вважає, що відповідач зобов'язаний покривати витрати на забезпечення сина всім необхідним. Ухвалою від 13.06.2018 р. відкрито провадження у даній цивільній. Позивач в судове засіданні не з'явилась, 23.07.2018 р. звернулась в суд із заявою, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 13.06.2018 р. про відкриття провадження у справі, останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Зі згоди позивача [PERSON], суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №8137. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень №00016656511 від 17.05.2016 р., внесено зміни до актового запису №8137 від 18.12.2008 р., а саме прізвища дитини відповідно до ст. 148 Сімейного кодексу України, із «[PERSON]» на «[PERSON]». Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04 вересня 2012 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь [PERSON]. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 20.11.2013 р. Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №748, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружини - «[PERSON]». Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вищевикладене, у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також враховуючи, що утримання малолітнього [PERSON] потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, та визначений у 2012 році розмір аліментів, з урахуванням зростання вартості споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення потреб дитини, суд дійшов висновку, що є підстави для зміни розміру аліментів. Разом з тим, змінюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище учасників справи, а тому, приходить до висновку про визначення розміру аліментів, які повинні стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не суперечитиме принципам розумності, рівності та справедливості. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням суду законної сили. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial