Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON], діючи через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на майновий пай та права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Позивач прийняв спадщину шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном. До складу спадщини входили: право на майновий пай члена КСГП «ім.Щорса» становить 0.0259% або 950 грн., яке посвідчується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] та право на земельну частку (пай) в розмірі 5,15 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, які перебували у колективній власності КСП «ім. Щорса», с. Блистова, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 29.12.1997 року. З метою оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) та на майновий пай позивач звернувся до нотаріуса, проте у видачі відповідних свідоцтв йому було відмовлено, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) та майновий сертифікат, були видані на ім'я спадкодавця вже після її смерті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві та просив суд звернути увагу на те, що позивач являється спадкоємцем та сином померлої [PERSON], але при видачі сертифікату на земельну частку (пай), прізвище власника помилково було зазначено, як [PERSON] у зв'язку з невірним перекладом, а можливості внести виправлення до документу вже не було, оскільки на момент видачі сертифікату спадкодавець помер. Представник відповідача - Блистівської сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі і не заперечує проти задоволення позовної заяви. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила про те, що вона знала особисто покійну [PERSON] та знає її сина [PERSON], оскільки родом з одного і того ж села - Березова Гать, Новгород-Сіверського району, вона неодноразово бачила паспорти позивача та його покійної матері та інші документи і знала про наявність розбіжностей в документах при перекладі. А також просила звернути увагу суду на те, що в с.Березова Гать іншої жительки з таким же прізвищем, ім'ям та по батькові ніколи не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив про те, що він проживає в с.Березова Гать Новгород-Сіверського району з моменту народження та з дитинства знає сім'ю [PERSON], неодноразово бачив їх документи, знав про розбіжності в документах, але не міг уявити, що ці розбіжності викличуть проблеми після смерті [PERSON] у її сина при оформленні спадщини. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши вступне слово представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 27.10.2016 року серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.15) Згідно довідки Блистівської сільської ради № 577 від 14.03.2018 року [PERSON], як померла [INFO], на день смерті проживала в с. Березова Гать, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області. Разом з нею проживав її син [PERSON] (а.с.5). В подальшому, 06.06.2018 року за заявою [PERSON] до майна [PERSON], яка померла [INFO] заведена спадкова справа № 207/2018. Інших спадкоємців немає (а.с.7). Отже, в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до її сина [PERSON]. Вже після смерті [PERSON] на її ім'я було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], відповідно до якого майновий пай [PERSON] визначено у розмірі 950 грн., або 0,0259 відсотків загальному пайовому фонді сільськогосподарського підприємства (а.с. 8). Частиною першою статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року №2114-ХІІ (далі - Закон України №2114-ХІІ) визначено, що об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Частиною першою статті 9 Закону України №2114-ХІІ визначалося, що до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і боротних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Згідно частини другої статті 9 Закону України №2114-ХІІ пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Зі змісту наведених вище правових приписів вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на майновий пай за рахунок майна КСГП «ім. Щорса», реорганізованого в СГВК «Блистівський» с. Блистова, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак документ, який посвідчує це право був виданий вже після її смерті і є недійсним. Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Викладене вище свідчить, що до [PERSON] перейшло право власності на майновий пай члена КСГП «ім. Щорса» с. Блистова, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке [PERSON] набула за життя і яке входить до складу її спадщини. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Частиною першою статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Ткож, після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON], відповідно до запису № 153 від 24.12.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «ім. Щорса», що видавалось Новгород-Сіверською РДА №271 від 04.03.1997 року зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.9,14). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 5,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості)розташовану на території Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Відповідно до ч.2 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. У відповідності до абз.3 п.2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за № 666/94 ( який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру чистки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Частиною третьою статті 1 Закону України №899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до частини другої статті 2 вказаного Закону України одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 серпня 2004 року член колективного сільськогосподарського підприєства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні встановлено, що саме [PERSON] є особою, яка за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,15 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель КСП «ім. Щорса», розташованих на території Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який посвідчував відповідне право, було допущено описку в написанні прізвища правоволодільця та замість правильного прізвища «[PERSON]» було помилково вказано прізвище «[PERSON]». Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] набув у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], право на земельну частку (пай) розміром 5,15 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та право власності на майновий пай членів КСП «ім. Щорса» с.Блистова Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак ці права не визнаються у зв'язку з тим, що документи, якими дані права посвідчувалися, були видані після смерті [PERSON], суд вважає за необхідне захистити дані права позивача шляхом їх визнання, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved