Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач 23.01.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 19.07.2011року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені, в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Діти знаходяться на її матеріальному утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальну допомогу на їх утримання надає нерегулярно. Зазначає, що відповідач має постійне місце праці (працює у ВП «Львівська дистанція електропостачання»), отримує високий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей, однак в зменшеному розмірі, оскільки визначений позивачем розмір аліментів є занадто великим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони з 19.07.2011 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказані обставини сторонами визнаються та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 19.07.2011року; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] від 04.11.2014року; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] від 19.04.2012року; довідкою про склад сім`ї позивача [PERSON] , виданою Волицькою сільською радою Мостиського району Львівської області №1 від 02.01.2019року. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищенаведені норми, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей, то є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 2027гривень. Згідно наявної у матеріалах справи Довідки про доходи №513 від 03.05.2019року відомо, що відповідач [PERSON] працює у ВП «Львівська дистанція електропостачання» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» за основним місцем праці (займає посаду нач.тягової підстанції) та загальна сума його доходу за період з листопада 2018року по квітень 2019року становить 87198,43 гривень. В свою чергу, позивач [PERSON] згідно довідки Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області 3528 від 15.05.2019року працює у Волицькій сільській раді за основним місцем праці (на посаді вихователя) та загальна сума її доходу за період з листопада 2018року по квітень 2019року становить 39022,11гривень. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дітей, зокрема те, що відповідач має постійне місце праці, його дохід (заробітна плата) носить регулярний характер, інших неповнолітніх дітей, які б перебували на його утриманні не має, беручи до уваги розмір заробітку (доходу) відповідача та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи також із того, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial