Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 жовтня 2018 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] року померла її баба, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,864 га, що розташована на території Гайворонської сільської ради, Володарського району Київської області та земельна ділянка площею 0,368 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,118 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані по [ADDRESS]. На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначені спадкові земельні ділянки, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,864 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.20) та земельна ділянка площею 0,368 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,118 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що в сукупності становлять земельну ділянку площею, 0,368 га, яка розташована по [ADDRESS] та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.19). Позивач [PERSON], [INFO], є онукою померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами, тож є спадкоємцем за законом. Відповідач [PERSON], [INFO], є онукою померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами, тож є спадкоємцем законом. Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] - не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у зв'язку з тим, що державні акти на спадкові земельні ділянки було втрачено, тож приватним нотаріусом [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved