Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач 26 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-4). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1645-016/ФК-08, за умовами якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 500 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 16,0% річних, строком користування до 08 вересня 2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 1645-016/ФК-08 від 09.09.2008 року, між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено договір поруки №1645-016/Zфпор-08 від 09.09.2008 року, за умовами якого останній поручився за належне виконання зобов'язань [PERSON] 22 жовтня 2008 року між Державною іпотечною установою та ТОВ «Український промисловий банк» укладено договір відступлено права вимоги №2120/08, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит № 1645-016/ФК-08 від 09.09.2008 року, договором поруки №1645-016/Zфпор-08 від 09.09.2008 року. В порушення умов договору про іпотечний кредит, [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим, станом на 28.07.2015 року має заборгованість в сумі 314 081,11 грн., з якої: основна сума боргу - 288 888,72 грн.; нараховані відсотки - 17 991,12 грн.; пеня - 2 474,71 грн.; інфляційні втрати - 4 726,56 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд солідарно стягнути із [PERSON], [PERSON] на свою користь суму заборгованості у розмірі 314 081,11 грн. та судові витрати. Представник позивача, діючий на підставі довіреності - Сукманова О.В., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.37). Відповідачка - [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заперечення, в якому проти вимог позову заперечує у повному обсязі. У задоволенні позову просила відмовити. Співвідповідач - [PERSON], у судове засідання не з'явився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.32). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутністю до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. За правилом, встановленим ст. 509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1055 ЦПК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 1645-016/ФК-08, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати останній кредит в сумі 500 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 16% річних, строком користування до 08 вересня 2023 року (а.с.7-12). В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 1645-016/ФК-08 від 09.09.2008 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] 09 вересня 2008 року було укладено договір поруки №1645-016/Zфпор-08, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 1645-016/ФК-08 від 09.09.2008 року (а.с.18-20). Згідно ст. 553 ЦПК України,за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором з порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька. 22 жовтня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та Державною іпотечною установою укладено договір відступлення права вимоги №2120/08, відповідно до умов якого банк передає, а позивач приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит № 1645-016/ФК-08 від 09.09.2008 року та іпотечним договором №1645-016/Zфкіп-08 від 09.09.2008 року, що укладені між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], а також за договором поруки №1645-016/Zфпор-08 від 09.09.2008 року укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] (а.с.21-23). Із довідки про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит №1645-016/ФК-08 від 09.09.2008 року, вбачається, що станом на 28 липня 2015 року заборгованість [PERSON] за договором про іпотечний кредит становить 314 081,11 грн., з якої: основна сума боргу - 288 888,72 грн.; нараховані відсотки - 17 991,12 грн.; пеня - 2 474,71 грн.; інфляційні втрати - 4 726,56 грн. (а.с.6). Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Відповідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Так, у договорі про іпотечний кредит пунктом 5.1.3 встановлена вимога щодо письмового повідомлення у п'ятиденний термін позичальника у разі відступлення права вимоги за цим договором, а п. 8.3 зазначено, що будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін, окрім випадків, що передбачені окремими положеннями цього договору. Пунктом 3.2 договору про відступлення права вимоги № 2120/08 від 22.10.2008 року, встановлено що не пізніше 5 робочих днів з моменту набрання чинності п. 1.1 цього договору банк зобов'язаний передати позичальнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги за договорами, вказаними у п. 1.1 цього договору та зміну вигодонабувача за договорами страхування, з відміткою про отримання; надіслати поручителю письмове повідомлення про відступлення права вимоги за договорами поруки, вказаними у пункті 1.1. цього договору. Повідомлення повинні бути складені за встановленою формою та містити інформацію про відступлення права вимоги із зазначенням реквізитів установи, необхідних для виконання позичальником своїх зобов'язань за договорами, вказаними у п. 1.1 цього договору. Всі надіслані банком повідомлення разом із документами, що підтверджують їх доставку адресату, мають бути надані до установи протягом 7 робочих днів з дня їх надіслання відповідним адресатам. Суд зауважує, що не зважаючи на покладений обов'язок доказування, покладений на позивача, ним не надано жодних доказів у підтвердження належного повідомлення боржника щодо переходу відповідних прав до нього як нового кредитора, а тому відсутні підстави для задоволення даного позову, у зв'язку із невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за договором про іпотечний кредит, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк». Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, на сторони покладається обов'язок доведення тих обставин на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги Державної іпотечної установи є безпідставними, необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed