Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказав, що відповідач є його батьком. Його мати [PERSON] підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, відносно неї 17.12.2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Шлюб між його батьками було розірвано 30.01.2002 року, проте, зі слів батьків, сумісне проживання вони припинили в 1999 році. На даний час він проживає разом з рідною бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та навчається на другому курсі ДНЗ «Димитровський професійний гірничий ліцей». Також, він перебуває на обліку у лікарів офтальмолога та невролога, у зв'язку з чим потребує вжиття заходів покращення стану його здоров'я. Відповідач не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не бере участі у його підготовці до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток. Батько зовсім не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, до його долі, не бере участі у його вихованні, хоча має відомості про його місцезнаходження. З відповідача з вересня 2015 року проводиться стягнення аліментів, але фактично аліментів він не отримує. Його родина має щомісячний дохід у вигляді пенсії [PERSON] у розмірі 1263 грн 97 коп. та його стипендії в розмірі 311 грн. Відповідач визнає факт свого свідомого ухилення від виконання батьківських обов'язків та не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо нього. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно нього та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у розмірі 551 грн 20 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, додавши, що фактично зі своїм батьком він познайомився у 2015 році, до цього з дитинства він з ним не спілкувався. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що з матір'ю позивача [PERSON] він припинив сумісне проживання у 1999 році відразу після народження дитини - позивача [PERSON]. З 2000 року у нього друга сім'я, він має двох доньок, 2002 року народження та 2003 року народження. Старша донька у чотири роки перенесла операцію на серці. Він дійсно не приймав і не приймає ніякої участі у вихованні сина. Коли він пішов з сім'ї, йому сказали не приходити, і він самоусунувся від життя сина. На утримання позивача з нього стягнуті аліменти. З осені 2014 року до літа 2015 року аліменти не платив, так як не працював. Стосовно нього порушувалася кримінальна справа за злісне ухилення від сплати аліментів, але у суді [PERSON] відмовилася від обвинувачення. Зараз він працює електрослюсарем підземним шахти «Центральна», його заробіток у середньому складає 4000 грн. Третя особа [PERSON] у судовому засідання підтримала позовні вимоги свого онука та пояснила, що позивач з однорічного віку проживає у неї в родині, після того як її донька і відповідач припинили сумісне проживання. Відповідачу ніхто не перешкоджав спілкуватися з дитиною, той сам цього не бажав. Аліменти [PERSON] також сплачував не систематично, міг не платити їх рік і два, часто міняв роботу. Вони постійно за ним бігали, з'ясовуючи, де той працює. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради Жмуренко А.А. позовні вимоги підтримала, вважає за доцільне і в інтересах дитини позбавлення відповідача батьківських прав, який свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього позивача [PERSON], [INFO], є відповідача [PERSON] та [PERSON], які з 19.07.1996 року по 30.01.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини, про розірвання шлюбу (а.с.5, 6, 9). Згідно довідки та інформації державного навчального закладу «Димитровський професійний гірничий ліцей» від 22.12.2015 року позивач [PERSON] з 01.09.2014 року навчається у закладі за професією електрослюсар черговий та з ремонту устаткування, електрозварник ручного зварювання; мати учня [PERSON] зловживає алкогольними напоями, вихованням сина не займається, батько дитини [PERSON] з сім'єю не проживає та не цікавиться поведінкою та навчанням сина, сплачує аліменти (а.с.15, 16). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача [PERSON] від 22.12.2015 року комісія у складі заступника директора з навчально-виховної роботи та класного керівника вищевказаного навчального закладу дійшла висновку, що у приміщенні за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] мешкає разом зі своєю бабусею [PERSON] та матір'ю, матеріально-побутові умови задовільні, санітарно-гігієнічні норми дотримано, батько хлопця участі у його вихованні ніколи не брав, вихованням дитини займається бабуся (а.с.10). Відповідно до довідки Димитровського міського центру соціальних служб для сімей та молоді від 18.02.2016 року позивач [PERSON] перебуває під соціальним супроводом центру як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Батько дитини не спілкується з ним більше 16 років, аліменти сплачує час від часу, коли офіційно працює. Мати дитини на даний час знаходиться під слідством, за час проживання з дитиною зловживала спиртними напоями, що спричинило її звільнення з роботи. Дитиною піклується бабуся (а.с.25). Відповідно до інформації Димитровського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 25.12.2015 року [PERSON] є підозрюваною за кримінальним провадженням № 12015050490001334 від 15.12.2015 року за с.115 ч.1 КК України, відносно неї 17.12.2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.19). Відповідач [PERSON], 1975 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідці відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції від 11.01.2016 року відповідач [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого 13.09.1999 року Димитровським міським судом Донецької області, сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його доходу. Утримання аліментів проводиться з вересня 2015 року по теперішній час із заробітної плати боржника, який працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» державного підприємства «Красноармійськвугілля», заборгованість складає за червень-серпень 2015 року (а.с.20). Відповідно до довідок Димитровської центральної міської лікарні від 04.02.2016 року відповідач на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра та дерматолога не перебуває (а.с.11, 12). Згідно інформації управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 25.12.2015 року [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, допомоги не отримує (а.с.18). Згідно інформації управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області від 15.01.2016 року [PERSON] на обліку в управлінні також не перебуває (а.с.21). Відповідно до пояснювальної відповідача від 02.02.2016 року, наданої службі у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради, [PERSON] не має наміру підтримувати стосунки з сином [PERSON] і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно нього (а.с.22). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради від 17.02.2016 року № 9, орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради вважає позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], доцільним та таким, що буде відповідати інтересам дитини (а.с.23-24). Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено і доведено позивачем, відповідач на протязі більше 16 років, майже з народження дитини, не цікавиться життям сина, умовами його проживання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для розвитку неповнолітнього, не виявляє інтерес до його внутрішнього світу, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, усунувшись у повній мірі від його виховання, також незадовільно виконує свій обов'язок з утримання дитини. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не піклується про свою дитину, не проявляє до неї щонайменшої належної батьківської турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обов'язків свідчить про свідоме нехтування ним цими обов'язками, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати з оплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved