Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач 16 серпня 2013 року звернулася до суду з позовом до КЗ «НМКЛ «ДОР» про скасування дисциплінарного стягнення, а також стягнення моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що вона працює на посаді завідуючої терапевтичним відділенням КЗ «НМКЛ «ДОР». 25.07.2013 року її ознайомили з наказом № 281 про накладання на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, а саме: незабезпечення якісною медичною допомогою хворих терапевтичного відділення, не застосування сучасних методів діагностики в повному обсязі в межах своєї спеціальності. Вважає, що зазначене дисциплінарне стягнення винесено неправомірно, без законних на те підстав та за відсутності винних дій з її сторони, тому як вона виконує покладені на неї обов'язки своєчасно та повному обсязі. Тому посилаючись на вимоги ст.. 147, 149 КЗпП України просила суд скасувати зазначений наказ. Крім того, в результаті таких неправомірних дій з боку керівництва відповідача їй була нанесена моральна шкоди, яка виразилася в тому, що вона як лікар з великим стажем роботи, повинна пояснювати свою невинуватість як керівництву так і колегам по роботі. Це дуже принизило її честь та гідність, як лікаря та як людини. В неї порушився сон, вона приймає заспокійливі засоби, не може працювати у звичайному режимі. Її становище в лікарні стало нестерпним. Моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн. та, посилаючись на вимоги ст.. 237-1 КЗпП України, просить суд стягнути її з відповідача. 22 січня 2014 року позивач уточнила свої позовні вимоги, якими вона фактично збільшила їх вимогами щодо стягнення матеріальної шкоди, а саме, що після пережитого стресу в неї стала прогресувати судинна недостатність, з'явилася нестабільність показників цифр артеріального тиску та загострилась виразкова хвороба цибулини двінадцатипалової кішки. Їй довелося проходити лікування зазначених хвороб у відповідних лікарнях та витратити на лікування 4093,85 грн., які також просить стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов в повному обсязі та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Зазначила, що вона завжди та в повному обсязі виконує свої обов'язки, а прагнення нового керівництва лікарні до того, щоб вона вмовляла пацієнтів проходити обстеження, які вони за станом здоров'я або за віком можуть не витримати, або їх матеріальне становище не дозволяє понести такі витрати - вважає неправомірними. Представник позивача в повному обсязі підтримала вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, та пояснила, що згідно Наказу МОЗ України № 752 від 28.09.2012 про порядок контролю якістю медичної допомоги, в липні 2013 року КЗ НЦМЛ ДОР було здійснено аналіз роботи терапевтичного відділення та зроблено висновки стосовно якості надання медичної допомоги. Так було оглянуто 436 медичних карт за перше півріччя 2013 року, за результатами чого було виявлені: порушення стандартів надання меддопомоги хворим з анеміями; неправомірність виставлення діагнозу, відсутність клінічного та лабораторного підтвердження цього діагнозу. Таким чином, після проведеного аналізу якості надання медичної допомоги було встановлено недотримання позивачем стандартів обстеження хворих згідно протоколів надання медичної допомоги, що призводить до непрогнозованого перебігу хвороби пацієнтів; некваліфіковано виносяться діагнози. Тому за результатами проведеного аналізу позивачу за неналежне виконання посадових обов'язків - було винесено догану. Що стосується позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то вони також є надуманими, тому як стан здоров'я позивача і до липня 2013 року був не найкращим, більше того лікування нею проводилося не за місцем проживання, будь-якої моральної шкоди відповідач позивачу не наніс. В позові просила відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі та, посилаючись на ті ж підстави, що і [PERSON], просила суд відмовити в задоволення позов в повному обсязі. Також в судовому засідання за клопотанням позивача був допитаний в якості свідка [PERSON], який пояснив, що він є чоловіком позивача, що його дружина дуже багато та плідно працює, завжди затримується на роботі, тому як в неї багато трудних хворих, які потребують додаткової уваги. Після того, як позивач 25 липня 2013 року отримала від керівництва лікарні догану, дуже похитнувся її стан здоров'я, вона погано спить, п'є заспокійливі ліки, будучи особою. В якої низький тиск за останній час часто переживає гіпертонічні кризи. Крім того, після подій липня 2013 року - вона вимушена була звернутися за допомогою в інститут гастроентерології, у зв'язку з тим, що загострилась виразкова хвороба цибулини дванадцятипалової кішки; а також знаходилася на лікуванні з приводи хвороби серця. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно вимог ст. 232 КЗпП України - безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; 3) керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; 4) власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації; 5) працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, до розгляду справи по суті позивачем уточнювалися позовні вимоги, а відповідачем надавалися відповідні заперечення; сторонами подавалися докази. В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що позивач працює завідувачем терапевтичного відділення лікарем терапевтом вищої кваліфікаційної категорії КЗ «Новомосковська ЦМЛ «ДОР», виконує свої посадові обов'язки відповідно до своєї посадової інструкції, затвердженої головним лікарем лікарні 03.01.2012 року, з якою ознайомлена під підпис 14 березня 2012 року (а.с. 35-39). 25 липня 2013 року виконуючим головного лікаря КЗ Новомосковська ЦМЛ ДОР [PERSON] було винесено наказ за № 281, відповідно до якого за результатами проведення Медичної ради № 2 з якості надання медичної допомоги від 16.07.2013 року, на якій розглядалося питання про надання медичної допомоги хворим з терапевтичною патологією, проведеного аналізу карт стаціонарних хворих за І півріччя 2013 року був встановлений факт недообстеження хворих з анеміями неякісного ґенезу, які госпіталізуються в терапевтичний стаціонар. Виявлений факт частих повторних госпіталізацій хворих для проведення замісної терапії без встановлення клінічного діагнозу. Хворі відмовляються від інструментальних методів обстеження, які необхідні для встановлення та верифікації діагнозу. Клінічні діагнози не відповідають цифрам МКХ, невірно трактуються завідуючою відділенням. Враховуючи вищевикладене, наказано: 1) За неналежне виконання своїх посадових обов'язків, а саме: незабезпечення якісною медичною допомогою хворих терапевтичного відділення, незастосування сучасних методів діагностики в повному обсязі в межах своєї спеціальності, невикористання протоколів надання медичної допомоги завідуючій терапевтичним відділенням [PERSON] оголосити догану. 2) Заступнику головного лікаря з медичної частини [PERSON] посилити контроль за виконанням стандартів обстеження та лікування у відділеннях ЦМЛ. 3) Начальнику відділу кадрів ознайомити з наказом завідувача терапевтичним відділенням [PERSON] в 3-денний строк за її підписом. Підставою зазначено: доповідна завідувача [PERSON], рапорт заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON], матеріали медичної ради від 16.07.2013 року (а.с. 6). Відповідно до вимог ст.ст. 147-150 КЗпП України - за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). На виконання зазначеного наказу відповідачем наказом за № 65 від 01 лютого 2013 року затверджено положення про медичну раду КЗ Новомосковська ЦМЛ ДОР; її склад, організаційну модель… (а.с. 43-48). З оспорюваного наказу, та пояснень представників відповідача, вбачається, що підставою оголошення догани позивачу послужило рішення медичної ради КЗ Новомосковська ЦМЛ ДОР, оформлене протоколом № 2 від 16 липня 2013 року. З рішення, оформленого протоколом № 2 Медичної Ради з якості надання медичної допомоги КЗ «Новомосковська ЦМЛ «ДОР» від 16 липня 2013 року (а.с. 49-50) вбачається, що Медична Рада вирішила: 1. Завідувачам відділень КЗ Новомосковська ЦМЛ ДОР забезпечити контроль за виконанням вимог наказу МОЗ України від 28.09.2012 року № 752 «Про порядок контролю якості медичної допомоги». Термін - постійно. 2. Заступнику головного лікаря з медичної частини [PERSON] та зав.кардіологічним відділенням [PERSON] провести лікарняну конференцію по діагностиці та наданню медичної допомоги хворим з підозрою на гострий коронарний синдром 26.07.2013 року. Завідувачам відділень КЗ «Новомосковська ЦМЛ ДОР» забезпечити 100% явку лікарів на конференцію. 3. Заступнику головного лікаря з медичної частини [PERSON], завідуючій інформаційно-аналітичним відділом [PERSON] один раз на квартал проводити відбірковий аналіз медичних карт стаціонарних хворих на предмет виконання «Протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями». Термін -постійно. Відповідно до п. 8 Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України за № 752 від 28 вересня 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року встановлено, що Контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров'я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги. Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров'я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров'я України та/або управлінь охорони здоров'я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров'я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку. З оспорюваного наказу та пояснень представників відповідача вбачається, що в порушення зазначеного Порядку - не було відповідного звернення, ініціативи Міністерства охорони здоров'я України, а за результатами клініко-експертної оцінки не надано висновку за формою, наведеною в додатку до Порядку. Аналіз вищевикладеного переконує суд в тому, що наказ за № 281 від 25 липня 2013 року по КЗ Новомосковська ЦМЛ ДОР про оголошення догани позивачу - є незаконним, а позовні вимоги щодо його скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що оголошення позивачу догани призвело до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв'язків. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди визначається в залежності від характеру та розміру страждань (душевних, психічних) з урахуванням інших обставин. Зокрема судом враховується, що шкода була фактично спричинена внаслідок неправомірного наказу, вказаними діями пошкоджено здоров'я позивача, чим спричинено їй душевні страждання, а також враховується той факт, що позивач вимушена була прикладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків. З урахуванням викладеного, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення матеріальної шкоди, яка на її думку складається з витрат на лікування, яка вона проходила після оголошення їй догани, то суд приходить до висновку про необґрунтованість зазначеної вимоги з огляду на наступне. Мотивуючи свої вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, позивач та її представник посилаються на вимоги ст. 238 КЗпП України, відповідно до якої - при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Таким чином, зазначена норма будь-якого відношення до спору, який розглядається не відноситься. Між іншим, вимоги щодо стягнення моральної шкоди - також містять посилання щодо погіршення стану здоров'я, що потребувало лікування та додавання додаткових зусиль для організації такого лікування. Аналіз вищевикладеного переконує суд в тому, що вимоги позивача щодо стягнення матеріальної коди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114,7 гривень. А тому в іншій частині позовних вимог - необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial