Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач 21.03.2016року звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути заборгованість по зарплаті за період з червня 2014р. по жовтень 2015р. в сумі 28.262грв.97коп., мотивуючи свої вимоги тим, що він з 2000р. по 05.10.2015р. працював у відповідача геологом 1 категорії, був звільнений відповідно до ст.38 КзпП України, при звільненні йому за період з червня 2014року по день звільнення не виплатили зарплату, сума заборгованості складає суму позову, яку він просить стягнути з відповідача. Позивач подав суду заяву про розгляд справи без нього, на позові наполягає. Відповідач (його представник) в судове засідання двічи не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, до суду повернулося поштове повідомлення про те, що він обидва рази судову повістку отримав, у зв*язку з чим він вважається повідомленим належним чином, і тому справа відповідно до ст.169 ЦПК України слухалася за його відсутності. Заперечень по позові відповідач не надав, довідку про розмір заборгованості позивачу також не надав. Перевіривши матеріали матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 2000р. року працював у відповідача геологом 1 категорії, 05.10.2015р. позивача на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням звільнено (а.с.11-12). Відповідач довідки про наявність заборгованості заробітної плати перед позивачем і її суми суду не надав. Заперечень по позові також не надав, що суд розцінює як повне визнання позовних вимог. Тому суд вважає, що дійсно відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі за вказаний період з червня 2014р. по 05.10.2015р., і саме в сумі позову, яку відповідач не заперечує. Відповідно до вимог ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з вимогами ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що при звільненні позивача з ним своєчасно не було проведено розрахунок та не виплачено належну йому заробітну плату. Останній день його роботи був 05.10.2015 року. Розрахунок по заробітній платі не проведений з позивачем по теперішній час. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 28.262грв.97коп. Відповідач до суду не з*явився, заперечень по позові не подав, розрахунку доходу в центр зайнятості не вказав. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати: судовий збір в сумі 1378грв. Оскільки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України справа розглядалася за відсутності відповідача, йому повідомляється, що він має право протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення подати до суду заяву про його перегляд (якщо він не з*явився до суду з поважних причин та якщо він обгрунтовує свої заперечення по позові). На підставі ст.ст. 10,11,57,64,88,209, 212-215,218 і 226 ЦПК України,

Outcome: approved