Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 жовтня 2016 року звернулися до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», та [PERSON] про визнання укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договору фінансового лізингу № 004757 від 28 липня 2016 року недійсним, стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь позивача 60000 гривень, сплачених [PERSON] 28 липня 2016 року на виконання умов укладеного ним договору фінансового лізингу, та стягнення понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON], в сімї виховуються двоє неповнолітніх дітей дочка [PERSON] [INFO], та син [PERSON] [INFO]. Матеріальне забезпечення сімї є посереднім. Позивач стверджує, що відкладені для невідкладних витрат в інтересах сімї заощадження в сумі 60000 гривень були спільною власністю подружжя. [PERSON] 28 липня 2016 року без дозволу позивача уклав договір фінансового лізингу № 004757 з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», з метою придбання трактора марки МТЗ-82.1.26 вартістю 500000 гривень, та виплатив 60000 гривень внеску, не погодивши свої дії з позивачем. Позивач [PERSON] посилаючись на ч. 2 ст. 65 СК України, за якою дружина має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового, прохає визнати договір фінансового лізингу, укладений 28 липня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», недійсним з усіма витікаючи ми наслідками. Представник відповідача, будучи двічі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом вручення поштового відправлення судових повісток з повідомленням, до суду 04 листопада 2016 року, та 23 листопада 2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав, будь-яких заяв та клопотань від нього не надійшло. Виходячи з наведеного та зі згоди позивача, та представника позивача суд ухвалює рішення за відсутності представника ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.\~\~\~\~ У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві мотиви, зазначила, що відповідач - її чоловік [PERSON] не порадившись з нею, не повідомивши про наміри, 28 липня 2016 року уклав з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договір фінансового лізингу № 004757 на придбання трактора марки МСТЗ-82.1.26 вартістю 500000 гривень, зі сплатою щомісячних внесків у розмірі 7784 гривень. Уклавши договір, чоловік також виплатив в якості внеску 60000 гривень спільних заощаджень. Посилаючись на норму ст. 65 СК України, позивач пояснила, що укладений [PERSON] договір з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» виходить за межі дрібного побутового, тому зазначила, що вказана обставина надає їй право звернення до суду з позовом про визнання укладеного без її згоди договору фінансового лізингу № 004757 недійсним з усіма витікаючи ми наслідками. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлений [PERSON] позов, посилаючись на норми ст. 65 СК України, 203, 216 ЦК України, прохав позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, підтвердивши факт укладення 28 липня 2016 року з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договору фінансового лізингу № 004757, за яким предметом договору є трактор МТЗ-82.1.26 вартістю 500000 гривень. [PERSON] пояснив, що мав намір придбати міні трактор китайського виробництва моделі «Донг-Фенг» зі наряддями вартістю 60000 гривень, про що повідомив працівників фірми. При собі мав 60000 гривень, ці гроші були спільними заощадженнями сімї. Працівники ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в місті Тульчин Вінницької області підготували інший за змістом договір на придбання трактором МТЗ-82.1.26, пояснивши, що цього потребує процедура. Повірив їм, і не порадившись з дружиною, підписав всі сторінки договору фінансового лізингу № 004757, а також виконав вимогу представників компанії, та сплатив 60000 гривень авансового платежу згідно договору фінансового лізингу, та 720 гривень за банківські послуги. Відповідно до умови договору фінансового лізингу був зобовязаний щомісяця сплачувати на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» внески у розмірі 7784 гривні, не маючи щомісяця такого розміру доходу в сімї. Відповідач визнав, що дійсно вчинив правочин, не проінформувавши дружину щодо умов договору фінансового лізингу, не маючи взаємної згоди дружини на укладення такого договору, тому позов дружини підтримав, прохав задовольнити позов дружини у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найом (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статті 18, 19 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів» містять самостійні підстави визнання угоди недійсною або її умов. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 28 липня 2016 року між [PERSON] та представником ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» за довіреністю № 86 від 17.03.2016 року [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір фінансового лізингу № 004757, згідно умов якого лізингодавець бере на себе зобов'язання надати транспортний засіб колісний трактор МТЗ-82.1.26 вартістю 500000 гривень у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 20-27). Відповідно до квитанції № 146 від 28 липня 2016 року на виконання договору фінансового лізингу сплатив авансовий платіж у сумі 60000 гривень згідно наданого представником ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» рахунку (а.с. 30-31). Повну вартість вказаного транспортного засобу позивач повинен був у відповідності з п. 10.3 договору фінансового лізингу № 004757 погашати, здійснюючи лізингові платежі шляхом внесення щомісячних періодичних платежів у розмірі 7784 гривні (а.с. 24). Таким чином матеріалами справи підтверджено, і встановлено судом під час розгляду справи, що між сторонами дійсно виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного договору фінансового лізингу № 004757 від 28 липня 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства. Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. В порушення вимог ст. 799, 806 ЦК України договір фінансового лізингу № 004757 від 28 липня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» після його укладення нотаріально не був посвідчений (а.с. 20-27). Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КГ № 009739 [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] одружились 29 грудня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис № 44, прізвище дружини після одруження [PERSON] (а. с. 8) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ № 032157 [PERSON] народилася 05 липня 2002 року в селі Першопокровка Нижньосірогозького району (а.с. 8), відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ № 090536 [PERSON] народився 16 вересня 2009 року в селі Першопокровка Нижньосірогозького району (а.с. 9), батьком обох дітей записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. У судовому засіданні встановлено, що договір фінансового лізингу № 004757 між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено 28 липня 2016 року всупереч вимог цивільного законодавства, без письмової згоди на вчинення таких дій дружини [PERSON] - позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Отже, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, які регулюють відносини в сфері фінансового лізингу, та обставини справи, суд вважає, що договір фінансового лізингу № 004757, укладений 28 липня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» без дотримання усіх передбачених умов, зокрема щодо обовязкового нотаріального посвідчення, та письмової згоди другого з подружжя, а тому є всі підстави для визнання договору фінансового лізингу № 004757 недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України. На підставі викладеного відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України сума внесеного 28 липня 2016 року [PERSON] платежу у розмірі 60000 гривень (а.с. 30-31) підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь позивача [PERSON]. Вимоги позивача про стягнення на її користь понесених витрат на правову допомогу, суд з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та наданого представником позивача розрахунку вважає обґрунтованими, та таким що підлягають задоволенню.

Outcome: approved