Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач 13.03.19 р. подала до суду вказаний вище позов, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін - дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, а саме: по 2 000 грн щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 25.12.09 р. по 13.12.18 р., коли шлюб було розірвано у судовому порядку за рішенням Івано - Франківського міськсуду. За час шлюбу у сторін народились вказані вище спільні неповнолітні діти, які проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач добровільно утримувати вказаних вище дітей відмовляється. Їй самій утруднено забезпечити дітям належне утримання, так як вона не працює, має несталий доход. Угоди про добровільну сплату аліментів сторони не досягли. Їй не відомо, чи відповідач працює, однак, стан його здоров`я задовільний; відповідач інших дітей та стягнень за виконавчими документами не має. Вважає, що відповідач, який має обов`язок по утриманню вказаних вище дітей, має можливість сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 05.04.19 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачеві копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви та з доданими до неї матеріалами надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 05.06.19 р. відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з копією рішення Ів. - Франківського міськсуду від 13.12.18 р. у цивільній справі № 344/6 855/18 провадження № 2/344/3 143/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб, що був укладений між сторонами 25.12.09 р., було розірвано. Як вбачається з копій свідоцтв про народження вказаних вище неповнолітніх дітей, сторони є батьками останніх. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, що стверджується довідкою № 266 від 05.05.19 р., виданою РЖКП - 1 (м. Ковель Волинської області). Доказів наявності у відповідача доходу та його розміру позивач суду не надала. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України і стосуються стану здоров`я сторін, їх неповнолітньої дитини, майнового стану останньої, які підлягають до врахування судом, крім вказаної вище, тобто: наявність у сторін на утриманні двох спільних неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачем. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. А тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, що є меншим заявленого позивачем, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Тому в решті позову слід відмовити. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial