Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 квітня 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 9976,50 гривень. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2013 року з відповідача в корить позивача стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 450 гривень, щомісячно. Однак, вказане рішення суду відповідач належним чином не виконував, у звязку із чим має заборгованість за аліментами, яка за період з липня 2014 року по грудень 2014 року становить 7650 гривень. Внаслідок того, що відповідач несвоєчасно сплачує аліменти, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 2326,50 гривень. З цих підстав [PERSON] просила стягнути з відповідача заборгованість за аліментами, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у зазначених розмірах. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, розглянувши справу в її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За з вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст.\~225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2013 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/16090/13-ц від 24 вересня 2013 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, який перебуває на виконанні в Першому відділі Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції. Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментах від 23 грудня 2015 року №56325/06-34/19, наданого Першим відділом Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, заборгованість [PERSON] за аліментами, нарахована на підставі виконавчого листа №607/16090/13-ц від 24 вересня 2013 року, за період з липня 2014 року по грудень 2014 року становить 7650 гривень. Статтею 180 СК України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, у постанові від 01 липня 2015 року в справі №6-94цс15. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного Кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної\~ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК України\~умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом установлено, що обчислений позивачем розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2014 року по грудень 2014 року 2326,50 гривень, яку вона просить стягнути з відповідача, відповідає вищезазначеним правилам нарахування пені. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 7650 гривень та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2326,50 гривень, що разом складає 9976,50 гривень. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення вдохід держави понесенні судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved