Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач 24.07.2018 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 16 жовтня 2017 року померла його мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка, 16 в с.Станишівка Таращанського району Київської області. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця на вказаний житловий будинок, оскільки інший спадкоємець за заповітом протягом тривалого часу не вживав заходів щодо оформлення свої спадкових прав. З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із письмовою заявою про нотаріальне оформлення спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця свідоцтва про право власності на житловий будинок, та запропоновано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 37/2018, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 16 жовтня 2017 року померла [PERSON] (а.с.11), яка до дня смерті проживала [INFO] (а.с.13). За своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 28.09.2004 року секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 92 (а.с.10), згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] (позивачу по справі) та [PERSON] (відповідачу по справі). А належне її право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії КВ № 0297862, виданим Таращанською райдержадміністрацією 18.02.2000 року за № 142, заповідає [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно, в тому числі на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 16 в с. Станишівка Таращанського району Київської області. Позивач в силу ст. 1223 ЦК України є єдиним спадкоємцем на спадковий житловий будинок, оскільки іншій спадкоємець [PERSON] (відповідач по справі) протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, однак і протягом тривалого часу (три місяці) не вживав заходів щодо оформлення свої спадкових прав у органах нотаріату. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. 24.02.2018 позивач звернувся до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу на майно померлої за №37/2018. Постановою приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] від 05.07.2018 за № 740/02-14-37/2018 було відмовлено позивачу у видачі вказаного свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок та запропоновано звернутися до суду (а.с.25). Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 16, с. Станишівка Таращанського району Київської області дійсно був спадкодавець, підтверджується довідками № 95, 97 від 21.02.2018, виписками з по господарських книг № 1 та № 3 за 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 р.р., виданими виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області. За даними технічного паспорта\~ на житловий будинок по вул. Шевченка, 16 в с.Станишівка Таращанського району Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок, житловий будинок (прибудова), сарай-літня кухня, прибудова (сарай), прибудова (вбиральня), сарай, погріб, огорожа, огорожа, хвіртка, хвіртка, ворота, колодязь. Вартість будинковолодіння становить 231\~000 грн. (а.с.22-24). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.\~\~\~\~\~ Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.\~\~ Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved