Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] в своїй заяві вказує, що підчас виконання вироку відносно нього, в частині конфіскації ? частини належного йому майна, державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ 16.04.2002 року виніс постанову про накладення арешту на майно, а також 03.06.2005 року виніс постанову про накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належить позивачу. Позивач, посилаючись на те, що були усунені обставини що зумовили накладення арешту на його майно, виконавче провадження завершене, судимість погашена, просить суд зняти арешт з належного йому майна. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступне. 10.12.2001 року Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено вирок по кримінальній справі №1-740/2001, відносно [PERSON], яким його було засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 2-х років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією ? частини належного йому майна, стягнуто з [PERSON] судові витрати у розмірі 49,57 грн. в дохід держави. Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ 16.01.2002 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1-740 в частині конфіскації у [PERSON] ? частини належного йому майна. В рамках виконавчого провадження 16.04.2002 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №558/5. Об'єктом обтяження є ? частина квартири [ADDRESS]. Також 03.06.2005 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ Гливченко Р.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №327/9, на виконання вироку в частині стягнення з [PERSON] судових витрат у розмірі 49,57 грн. Об'єктом обтяження є 1/3 частина квартири [ADDRESS], в межах суми стягнення 49,57 грн., що підтверджується витягом з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. В подальшому виконавче провадження, боржником за яким був [PERSON] було завершене 12.01.2008 року, про що свідчить лист Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ. Архів виконавчих проваджень за 2008 рік було знищено 03.02.2012 року. Позивач, [PERSON] є власником 1/3 частини [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. Однак, наявність арешту зазначеного нерухомого майна перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись вказаним майном. У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Позивачем було подано заяву про скасування арешту з майна до Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ, на яку було надано відповідь, що на теперішній час виконавче провадження завершено, матеріали виконавчого провадження знищені, тому підстав для зняття арешту з рухомого та нерухомого майна немає. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. За таких обставин, коли виконавче провадження по конфіскації майна та стягненню судових витрат з [PERSON] завершене, в рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем питання про зняття арешту та заборони відчуження майна вирішено не було, арешт на на майно, яке належить боржнику, [PERSON], накладений відповідно до зазначених постанов державного виконавця від 16.04.2002 року та 03.06.2005 року підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved