Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, яким просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 1012.2020 року та до повноліття дітей, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] [INFO] , що пов`язані з відвідуванням басейну у розмірі 480,00 грн. щомісячно починаючи з 10.01.2021 року до 10.01.2024 року включно, стягнути наперед з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на придбання ортопедичного взуття [PERSON] [INFO] у розмірі 2750,00 грн., стягнути наперед з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання сина [PERSON] [INFO] що пов`язані з відвідуванням басейну у розмірі 480,00 грн. щомісячно починаючи з 10.01.2021 року до 10.01.2024 року включно, стягнути наперед з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на придбання ортопедичного взуття [PERSON] [INFO] у розмірі 2237,50 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дітей батьком записаний відповідач по справі. Відповідач не цікавиться дітьми, не приймає в достатній мірі участі у вихованні та відмовляється добровільно матеріально допомагати. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на утриманні позивача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2020 року було відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачем у встановлений строк до суду було подано відзив на позовну заяву, яким останній просить суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували 17.11.2011 року шлюб, у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним розвитком сім`ї. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 13, 14). Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що діти сторін по справі проживають з матір`ю та перебувають на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дітей в повній мірі не надає. Обов`язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дітей із відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.12.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, є законною та обґрунтованою. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат на дітей позивач послалась на те, що позивач витрачає значну частину коштів на постійне обстеження дітей у зв`язку із їх медичними діагнозами. Крім того, зазначила, що для фізичного розвитку дітей необхідні кошти на відвідування басейну та купівлі ортопедичного взуття. На підтвердження стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивачем надані роздруківки з інтернет сайту щодо вартості ортопедичного взуття. Доказів наявності медичних показань необхідності здійснення догляду за дитиною, обумовлених станом її здоров`я або витрат спрямованих на розвиток наявних здібностей дитини, до суду не надано і судом таких не встановлено. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, проте, враховуючи надані позивачкою докази, в частині визначення розміру і стягнення додаткових витрат, які повинен відшкодовувати відповідач, суд вважає, що витрати на придбання взуття та відвідування басейну дітьми в майбутньому не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків суду. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial