Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач 22.07.2021 звернулась до суду із вищезазначеною позовною заявою та просить встановити факт її проживання із спадкодавцем вітчимом [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з жовтня 1987 року по момент смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . В позові вказує, що померлий був її вітчимом, з яким мати проживала однієї сім`єю з жовтня 1987 року, а 19.02.1988 року офіційно зареєструвала шлюб. Вона з дитинства називала вітчима батьком, а він її донькою, він піклувався про неї, утримував матеріально, водив до школи, брав за місцем своєї роботи для неї путівки до літніх таборів. Після того, як вона створила свою сім`ю, стала проживати від батьків окремо, зі своїм чоловіком, однак продовжувала підтримувати з ними стосунки, як з рідними людьми. [INFO] померла її мати [PERSON] , і оскільки вітчим важко переживав смерть дружини, вона переїхала жити до нього за адресою: [ADDRESS] , разом у 2018 році вони приватизували вказану квартиру, а [INFO] вітчим помер, і після його смерті залишилася спадщина. Оскільки за життя вітчим заповіту не складав, інші спадкоємці після нього відсутні, вона є єдиною спадкоємицею четвертої черги, оскільки проживала разом з померлим практично все життя, починаючи з п`яти років, і потім по день смерті. Зазначила, що окрім неї спадщину ніхто не прийняв, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду. Вважає себе членом сім`ї [PERSON] , тому встановлення в судовому порядку факту її постійного проживання з вітчимом на день його смерті необхідно для прийняття спадщини. Ухвалою від 23.07.2021 заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання. 25.08.2021 в підготовчому засідання за клопотанням позивача було витребувано докази у справі. 06.10.2021 в зв`язку із закінченням повноважень судді Алексєєва О.В. справа прийнята до провадження суддею Поповим В.В., у справі призначено підготовче засідання. 23.11.2021 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених в ній. Представник позивача зазначив, що позивач є падчеркою спадкодавця, тобто фактично була членом його сім`ї, з дитинства мешкала з ним, приватизувала квартиру, де вітчим проживав з померлою матір`ю позивача, доглядала за ним останні роки його життя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з позивачем приблизно з 2007-2008 року, з 2010 року є її чоловіком, і тому йому достеменно відомо, що на момент, коли вони познайомилися, [PERSON] проживала з матір`ю та вітчимом, і з її слів проживала з вітчимом з дитинства, приблизно з 4-5 років. Після того, як він став чоловіком позивача, вони також разом приїздили до батьків, він бачив, що між ними були відносини, як у рідних людей, як у батька та доньки. Після смерті матері позивач знов повернулася жити до вітчима, якого вважала своїм батьком, і оскільки він потребував допомоги, залишилася з ним жити, у них був спільний побут, вони вели спільне господарство, купували продукти, утримували житло, сплачували комунальні платежі, позивач доглядала за вітчимом та поховала його. Вони разом приватизували квартиру, в якій проживали останні роки. Підтвердив, що позивач фактично була членом сім`ї померлого спадкодавця. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного. Згідно з\~п.5\~ч.2\~ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було розірвано 10.08.1987 року. Після розірвання шлюбу її матір повернула прізвище « [PERSON] » /а.с.9-10/. 19.02.1988 мати позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.11/. Позивач 06.04.2001 зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] », 25.11.2008 розірвала цей шлюб, залишивши прізвище « [PERSON] » /а.с.63/. 23.10.2010 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.12, 13/. [INFO] померла мати позивача [PERSON] /а.с.14/. 22.05.2018 позивач і [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого органом приватизації Виконавчим комітетом Інгулецької районної у місті ради згідно з розпорядженням № 174 від 16.05.2018 належить їм на праві приватної спільної сумісної часткової власності в рівних долях по 1/2 частці кожному /а.с.15/. [INFO] помер чоловік матері позивача [PERSON] /а.с.19/. На день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] . Ця обставина підтверджується відміткою в її паспорті, та матеріалами спадкової справи /а.с.68/. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадкову справу № 05/2021 заведено за заявою падчерки спадкодавця [PERSON] від 22.01.2021, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались, свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с.56-89/. 27.05.2021\~ [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П. у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки нею не підтверджено факт родинних стосунків зі спадкодавцем, та проживання з померлим однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини /а.с.24, 88/. Відповідно до ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу,\~він не\~заявив відмову\~від неї. Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з п.2 цієї Постанови, якщо виникнення справа на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснив пленум Верховного суду України в п.21 вищевказаної постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. При цьому до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Судом встановлено, зокрема свідоцтвом про укладення матір`ю позивача шлюбу з [PERSON] та показаннями свідка, що померлий [PERSON] був вітчимом позивача, яка хоч і була зареєстрована за місцем смерті спадкодавця з 10.11.2017, але з 1987 року проживала з ним в одній сім`ї, оскільки він був чоловіком її матері, виховував її як доньку. Таким чином, суд вважає, що відсутність постійної реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця [PERSON] , не може бути доказом того, що позивач не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами. Отже, іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим, позивач не має. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволить здійснити їй право на спадщину. Таким чином, показаннями свідка та із наданих письмових матеріалів судом встановлено, що [PERSON] , як член сім`ї вітчима [PERSON] з 1987 року до дня смерті останнього, проживала з ним за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved