Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач 26.07.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вона є власником спірного житлового будинку. Починаючи з червня 2018 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, ніякою участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які йому належать немає. Позивач ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинила, він самостійно визначилась щодо свого місця проживання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23.10.2019 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2019 року задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 03.12.2019 року. 09.06.2020 року представником позивача подано клопотання про приєднання доказів. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, постановив заочне рішення. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 09.06.2020 року, в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача, вказує, що [PERSON] не проживає квратирі позивача. В останній раз бачила [PERSON] два роки тому, зазначає, що їй не відомо чи є у квартирі його речі оскільки не буває в гостях у квартирі позивача. Востаннє бачила його в літку 2 роки тому, він казав, що він не проживає успірному будинку, оскільки його дружина подала на розлучення. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши 09.06.2020 року свідка, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом виданим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 27.02.2013 року за реєстровим №1105 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №793575 від 27.02.2013 року (арк. справи 63,64). Згідно довідки №199 виданої 25.06.2019 року Квартальним комітетом №10 Органом самоорганізації населення Дніпровського р-ну м. Херсона, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 8). Відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2019 року по справі №766/16681/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги задоволено шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 18.03.2019 року (арк. справи 11). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердила допитана в судовому засіданні свідка [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач маючи об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі з червня 2018 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 28 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved