Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 17.05.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона разом із третіми особами - [PERSON] та [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS]. Як вказує позивач, окрім неї та третіх осіб, в квартирі зареєстрований її колишній зять - [PERSON], однак останній починаючи ще з 2010 року не проживає у вказаній квартирі, та добровільно з її квартири з реєстрації не знімався, а тому позивач, захищаючи свої права як власника даного майна, змушена звертатись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Ухвалою судді від 21.05.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 22.08.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовні заяві. Також пояснила, що відповідач дуже давно є зареєстрованим у квартирі позивача, однак з 2010 року в ній не проживає. Крім того, у зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача у квартирі позивача, вона щомісяця сплачує комунальні витрати на утримання свого майна у значно більшому розмірі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з'явились, та направили до суду письмові пояснення, у яких зазначили про те, що відповідач з 2010 року фактично перестав проживати за спірною адресою, його теперішнє місцезнаходження нікому з них не відоме, у добровільному порядку, останній, покидаючи вказану квартиру, з реєстраційного обліку не знявся, у зв'язку із чим у власників квартири виникли перешкоди у володінні своїм майном. Також треті особи, направили до суду, заяви, де просили суд проводити розгляд справи за їх відсутності. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак остання поверталась на адресу суду з відміткою про закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.04.2000 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності у рівних частках позивачу та третім особам - [PERSON], [PERSON] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що окрім позивача та третіх у спірній квартирі зареєстрований відповідач, чим створюються перешкоди для позивача у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно зі ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з вимогами до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. При цьому, право власності позивача на спірну квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку та порушується на даний час. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з наданої суду копії акту ЖЕД №305 від 19.01.2018, відповідач дійсно зареєстрований за спірною адресою, але фактично не проживає з 2010 року по теперішній час (а.с.8). При цьому, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали суду, що вони являються сусідами позивача та третіх осіб, знають їхню родину, та підтвердили в суді той факт, що дійсно відповідач з 2010 року в сусідній квартирі [ADDRESS] не проживає, та туди не з'являвся. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved