Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Шкабуро О.В., звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначивши наступне. 12.06.2019 [PERSON] склав заповіт, яким всю належну йому на праві власності частку квартири [ADDRESS] , заповів [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] (відповідачі у справі), спадкоємцем за заповітом онука [PERSON] (позивач у справі). 12.08.2020 [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з метою складання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Цього ж дня, нотаріус листом № 359/01-16 повідомила, що спадкова справа після смерті померлого [PERSON] не заводилася. Також, нотаріус зазначила, що оскільки [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини вже після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, то вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Рекомендувала звернутися до суду. Позивач у позові зазначила, що не звернулася до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк, оскільки була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь. Так, лише в серпні 2020 року, [PERSON] повідомила їй, що за життя її дідусь [PERSON] склав на її користь заповіт. На підставі викладеного, позивач просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішенням суду, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 26.10.2020 відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду. У судове засідання від представника позивача адвоката Шкабуро О.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що просить суд розглянути справу по суті без участі позивача та її представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що вказаний позов визнає у повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання не надала, відзиву не надала. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. 12.06.2019 [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого всю належну йому на праві власності частку квартири [ADDRESS] , заповів [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В., зареєстровано в реєстрі за № 3327. Відповідно до копії свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.11.1997, право сумісної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , належить: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , по ј частки кожному. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06.01.2020 Вознесенівським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №18. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.11.1967) та донька [PERSON] , спадкоємцем за заповітом онука [PERSON] . Відповідачі у справі: [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані разом із спадкоємцем, та вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Однак, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не зверталися. 12.08.2020 [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з метою складання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Нотаріус листом № 359/01-16 від 12.08.2020 повідомила, що спадкова справа після смерті померлого [PERSON] не заводилася, та остання звернулася до нотаріуса після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, встановлено, що позивач [PERSON] не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, та лише у серпні 2020 року бабуся позивачки ( [PERSON] ) повідомила їй, що за життя її дідусь [PERSON] склав на її користь заповіт, що підтверджено відповідачем [PERSON] у заяві про визнання позову. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право, у разі звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку та задоволення такого позову судом, можливість подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки позивач не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, суд вважає вказану обставину поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини за заповітом. Разом з тим, суд враховує факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, та необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту.

Outcome: approved