Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач 29.03.2019 року звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. [INFO] помер його батько [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина на його майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Спадщину за законом прийняли син спадкодавця - позивач по справі а також дружина спадкодавця [PERSON] . Проте згодом позивач дізнався, що [PERSON] оформила спадкове майно на себе, та він нібито відмовився від своєї частики у спадщині на її користь. 21.03.2013 року відповідач [PERSON] зареєструвала право власності на житловий будинок, реєстраційний об`єкт нерухомого майна №25456973207 та винесено відповідний запис про по право власності №408591 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.06.2014 року №2/714/62/14 свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, яке було підставою для реєстрації права власності за [PERSON] , визнано недійсним в Ѕ частці та визнано недійсною відмову позивача від прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Враховуючи наведене, просив суд рішення приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 1040354 від 21.03.2013 року, щодо державної реєстрації за [PERSON] права приватної власності на вищевказаний житловий будинок, скасувати в частині реєстрації права приватної власності на вказане майно у розмірі Ѕ частки [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, в якій також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Від приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. також надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутності, також зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідачу [PERSON] на призначені судові засідання були надіслані судові повістки, однак листи з рекомендованими повідомленням повернулися до суду з відміткою про те, що за відповідною адресою особа не проживає, у зв`язку з чим відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повістки вважаються врученими належним чином. На призначені судові засідання відповідач не з`явилась. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, даючи їм законну та правову оцінку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входив житловий будинок з господарськими спорудами розташований по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] - син спадкодавця та дружина спадкодавця [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем. Позивачу стало відомо, що [PERSON] оформила право власності в порядку спадкування за законом на все вищевказане домоволодіння та стала одноосібним власником, за обставин, що позивач відмовився від своєї частки у спадщині на її користь, та 21.03.2013 року вона отримала у приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І., свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . 21 березня 2013 року приватним нотаріусом Опришко Світланою Іванівною, яка виступала в якості державного реєстратора, було прийнято рішення індексний номер: 1040354 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - права власності об`єкт нерухомого майна - житлового будинку розташованого у [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25456973207, за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , серії [NUMBER] , та внесено відповідний запис про право власності №408591 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161419446 від 28.03.2019 року. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» (далі - Закон) (чинним на час виникнення правовідносин) Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно га їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Виходячи з норми ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно ті речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які відповідають законодавству. Статтею 26 Закону передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до пп. 5 п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (далі - Порядок № 1141), чинним на час виникнення правовідносин, ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав. Відповідно до п. 2.1 Порядку № 1429, прийняття і розгляд заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України 12.12.2011р. № 3502/5 (далі - Порядок 1429) (чинним на час виникнення правовідносин) для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Пунктом 2.6 Порядку № 1429 передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає і рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Пунктом 41 Порядку № 1141 установлено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності рішенням суду, яке набрало законної сили. Також слід зазначити, що відповідно до абз.5 п.2 інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання, пов`язані із запровадженням нової системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 8 лютого 2013 року № 01-06/319/2013 р. вказано, що слід звернути увагу на зміну законодавчого підходу до порядку скасування державної реєстрації прав. Так, на відміну від попередньої редакції Закону, за якою державна реєстрація речових прав скасовувалася в разі, зокрема, винесення судом відповідного рішення, про що вносилися дані до Реєстру прав власності на нерухоме майно, відтепер частиною другою статті 26 чинної редакції Закону передбачено внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації прав «у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав». Отже, для приведення відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідність до дійсних обставин, до Державного реєстру слід внести запис про часткове скасування проведеної державної реєстрації прав за [PERSON] на 1/2 частки об`єкта нерухомості житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS] , оскільки відсутні підстави виникнення права власності у згаданої особи на 1 частку вказаного об`єкта. Підставою ж для внесення такого запису до Державного реєстру повинно бути рішення суду щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, задоволенню. Свідоцтво про право на спадщину, яке слугувало підставою для реєстрації вищевказаного будинку за [PERSON] , заочним рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2014 року, та додатковим заочним рішенням від 13 листопада 2014 року по цивільній справі №2/714/62/14 частково визнане недійсним в частині 1/2 частки щодо спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , та визнано недійсною відмову позивача від прийняття спадщини. Таким чином, у зв`язку з набранням законної сили рішень Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2014 року, та 13 листопада 2014 року по цивільній справі №2/714/62/14, оскаржене рішення про реєстрацію права власності від 21 березня 2013 року є таким, що не відповідає критеріям достовірності відомостей, що містяться у державному реєстрі, оскільки [PERSON] є власником 1/2частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а не будинку в цілому, а право на іншу половину будинку перейшло до позивача, як до спадкоємця за законом після смерті свого батька. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності в цілому на вказаний вище житловий будинок за [PERSON] від 21.03.2013 року створює перешкоди для реалізації позивачем спадкових прав на вказаний будинок, адже право на 1/2частку вказаного будинку перейшло до нього у порядку спадкування за законом після смерті його батька, та оскільки його частка у праві власності на будинок зареєстрована за відповідачем, він позбавлений можливості зареєструвати свою частку у праві власності на майно, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05 лютого 2019 року. Тому, наведене вище рішення Державного реєстратора частково підлягає скасуванню, в частині державної реєстрації 1/2частки права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як таке, що прийняте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке частково було скасовано заочним рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2014 року, та додатковим заочним рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13.11.2014 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved