Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 січня 2014 року звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнював та вказав на те, що 1 вересня 2005 року ним було укладено строковий трудовий договір з Одеською Національною юридичною академією ( з 2010 року Національний університет «Одеська юридична академія») і був прийнятий на роботу в якості асистента Криворізького навчального центру. Договір було щорічно продовжено, та 31 серпня 2011 року позивач звільнився за власним бажанням. На день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок. Так, в грудні 2013 року йому стало відомо, що у вересня 2008 року йому не було виплачено надбавку за вислугу років - 10% надбавки за педагогічний стаж в розмірі 91, 91 грн. Також йому не доплачена допомога на оздоровлення за 2007, 2009, 2010, 2011 роки в сумі 1674, 10 грн, а саме у 2007 році - 220 грн, у 2009 - 456, 30 грн, у 2010 році - 474, 60 грн, у 2011 році - 523, 20 грн. Ця заборгованість виникла у зв'язки у з тим що виплата на оздоровлення проводилась пропорційно педагогічному навантаженню, а не відповідно до вимог ст. 57 ЗУ «Про освіту» в розмірі місячного посадового окладу. У зв'язку і затримкою розрахунку просить стягнути відповідно до ст.117 КУ проП з 31.08.2011 року по 6.05.2015 роки середній заробіток в розмірі 144051, 60 грн, виходячи із середньоденного заробітної плати 155, 90 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнений позов підтримав та пояснив, що з 01.09.2005 року по 31.08.2011 року працював у відповідача асистентом. До цього часу педагогічного стажу не мав. З 1 вересня 2008 року він набув право на доплачу у 10%, але цю доплату за вересень 2008 року він не отримав. У вересня 2008 року він мав посадовий оклад 1313 грн та 0,7 ставки навантаження. 10% від цієї суми складає 91, 91 грн, яку він просить стягнути. Також просить стягнути доплачену суму на оздоровлення в сумі 1675, 50 грн, яка не виплачена у зв'язку з тим, що нарахування проводилось пропорційно до педагогічного навантаження, а не в розмірі окладу, як передбачено ст.57 «Про освіту». Також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку. З часу звільнення 31.08.2011 року по 6.05.2015 року за 924 дні - 144 051, 60 грн, розраховуючи із середньоденного заробітку 155, 90 грн. Не буде заперечувати, щоб середньоденний заробіток було розраховано із середньоденної заробітної плати 115 грн, як вказано у довідці. Представник позивача [PERSON] уточнений позов підтримала, та крім доводів зазначених у позові та вказала на те, що трирічний педагогічний стаж [PERSON] набув 31 серпня 2008 року, тому йому мали виплати надбавку за вересень 2008 року розмірі 91 грн 91 коп. Крім того, жодний нормативний акт не передбачає нарахування допомоги на оздоровлення виходячи з педагогічного навантаження, тому відповідач має доплатити допомогу на оздоровлення в розмірі 1674 грн 10 коп та середній заробіток за час затримки розрахунку, відповідно до вимог ст. 117 КУпроП. Педставники відповідача Лескова-Годлевська Ю.К. та Олюха В.Г. з позовом не погодились та пояснили, що відповідно до ст.57 ЗУ «Про освіту» гарантована добавка в розмірі 10 % працівникам зі стажем понад 3 роки. Порядок виплати надбавки затверджено Постановою КМУ 31.01.2001 року, де вказано, що зміна розміру настає з наступного місяця, тому надбавку позивачеві стали виплачувати з жовтня 2008 року, тобто з наступного місяця, коли він це право набув. Також не згодні з вимогами щодо доплати допомоги на оздоровлення, оскільки вона здійснювалась відповідно до навантаження. Проведеною КРУ перевіркою ніяких порушень щодо виплат встановлено не було. Також вказують на те, що позивач на час звільнення ніяких претензій щодо правильного нарахування заробітної плати не мав, тому немає ніяких підстав для стягнення середньої заробітної плати. Також вважають, що сплинули строки звернення досуду Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини: Сторони по справі перебували у трудових правовідносинах з 1 вересня 2005 року по 31 серпня 2011 року (а.с.15-16, 51, 54, 56, 58 60, 62). Трудовий договір позивачем було укладено та розірвано з Криворізькій навчальний центр Одеської національної юридичної академії (а.с.40-48), який було ліквідовано (а.с.179-181) в структурі Національний університет «Одеська юридична академія». Згідно Довідки про стаж науково-педагогічної роботи (а.с.188) [PERSON], за період з 1.09.2005 року, на 1.09.2008 року мав педагогічний стаж 3 роки. Відповідно до Довідки про нарахування суми заробітної плати від 06.12.2013 року (а.с.18) [PERSON] надбавка за вислугу проводилась з жовтня 2008 року . У вересні штатний оклад [PERSON] складав 919, 10 грн. За ст. 57 ЗУ «Про освіту» держава гарантує виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків. Механізм реалізації зазначеної норми закону передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. N 78 , яка затвердила «Порядок виплати набавок за вислуги років педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти». Даний Порядок зазначає, що основним документом для визначення стажу педагогічної роботи є трудова книжка та інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (п.6). Зміна розміру надбавки за вислугу років провадиться з місяця, що настає за місяцем, коли виникло таке право, якщо документи, необхідні для своєчасного і правильного обчислення стажу, знаходяться в навчальному закладі чи установі освіти, або з дня подання таких документів працівником (п.7). У разі коли педагогічні та науково-педагогічні працівники виконують роботу обсягом менше або більше норми, передбаченої ставкою заробітної плати, розмір надбавки за вислугу років зменшується або збільшується пропорційно навантаженню (обсягу роботи) (п.8). Судом встановлено, що позивач до часу трудових відносин з відповідачем педагогічного стажу не мав. Право на надбавку в розмірі 10% він набув 1 вересня 2008 року, та відповідно до Положення та ст.57 ЗУ «Про освіту», відповідач почав її виплачувати з жовтня 2008 року - а саме часу понад 3 роки. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про виплату йому надбавки за вересень 2008 року безпідставні та задоволенню не підлягають. Крім того, за ст.57 ЗУ »Про освіту» держава гарантує виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки. Як вбачається зі Довідки про нараховані суми заробітної плати від 6.12.2013 року (а.с.17) в 2007 році позивач на час надання йому відспустки мав посадовий оклад 1100 грн, педагогічне навантаження 0,8 та в липні 2007 року при наданні відпустки йому біло виплачено 880 грн допомоги на оздоровлення. За Довідкою про нараховані суми заробітної плати від 6.12.2013 року (а.с.19) в 2009 році позивач на час надання відпустки мав посадовий оклад 1521 грн, педагогічне навантаження 0,7 та в червні 2009 року при наданні відпустки йому біло виплачено 1064, 70 грн допомоги на оздоровлення. За Довідкою про нараховані суми заробітної плати від 6.12.2013 року (а.с.21) в 2011 році позивач на час надання відпустки мав посадовий оклад 1744 грн, педагогічне навантаження 0,7 та в червні 2011 року при наданні відпустки йому біло виплачено 1220,80 грн допомоги на оздоровлення. Доводи відповідача про те, що виплати на оздоровлення мають проводитись відповідно до педагогічного навантаження, безґрунтовні, оскільки не один нормативний акт не вказує на те, що оплата проводиться із застосуванням коефіцієнта навантаження, а ст. 57 ЗУ «Про освіту» прямо вказує на виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки. Посилання відповідача на законність своїх дій, оскільки за результатами перевірки КРВ щодо правильності нарахування допомоги на оздоровлення , в тому числі у 2008 року , порушень не встановлено (а.с.72), суд не бере до уваги, оскільки даний висновки перевірки протиріччать положенням ЗУ «Про освіту». Із зазначених вище підстав, суд вважає, що вимоги позивача що стягнення недоплаченої суми допомоги на оздоровлення підлягають задоволенню. За 2007, 2009, 2010, 2011 роки сума доплати складає 1674, 10 грн, яка при звільненні 31 серпня 2011 року і порушення вимог ст.116 КЗпроП, позивачу виплачена не була. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку або на момент розгляду справи в суді. Відповідно до Довідки про середню заробітну плату (а.с.161), на час звільнення позивач мав середньо денну заробітку плату 115, 93 грн. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме, з часу звільнення 31.08.2011 року до час уточнення позовних вимог 6.05.2015 року - за 924 дні. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (далі - Постанова ПВСУ від 24.12.1999), установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Таким чином, передбачений ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При визначенні розміру суми відшкодування за затримку розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь [PERSON], суд враховує своєчасну виплату відповідачем позивачу не оспорюваної ним суми; зазначений позивачем період затримки розрахунку при звільненні та заявлений ним розмір зазначеної компенсації і її розрахунок; розмір заборгованої заробітної плати позивачу, час звернення останнього до суду за її стягненням і його середній заробіток у співвідношенні із заявленим розміром компенсації, а також їх співмірність та інші конкретні обставини справи, зумовлені наявними трудовими правовідносинами між сторонами по справі, і приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 500 грн. Доводів представника відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду, суд не приймає до уваги, оскільки вони є хибними і такими, що не відповідають положенням ст. 233 КЗпП України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений, в розмірі 243, 60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial