Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON], 11 липня 2017 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] року після смерті батька - [PERSON], відкрилась спадщина: земельна ділянка площею 1,46 га вартістю 49776,85 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлого. Спадщину, що відкрилася вона прийняла як спадкоємець за законом першої черги, звернувшись до нотаріуса у строк додатково визначений судом, з відповідною заявою. Нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] . Цей правовстановлюючий документ утрачений. З приводу втрати державного акту вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Позитивного результату це не дало. Вказані причини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлого [INFO] року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 14 березня 2012 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 травня 1967 року, Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, батьком народженої [INFO] року [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області 28 червня 1986 року, після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно Інформації відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-15-0.320-78/109-17 від 24 травня 2017 року [PERSON] видавався державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 1,46 га на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 02 червня 2017 року (справа №503/930/17), [PERSON] надано додатковий строк для звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Згідно листа Державної нотаріальної контори Одеської області №931/02-14 від 01 липня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Згідно публікації в газеті «Вісті Кодимщини» №27 від 08 липня 2017 року, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 1,46 га виданий Кодимською РДА по Загнітківській сільраді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 01 вересня 2004 року на ім'я [PERSON], вважати недійсним. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом установлено наступне. [PERSON] був власником: земельної ділянки площею 1,46 га, вартістю 49776,85 грн.., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Загнітківської сільської ради за межами села, що вбачається з дослідженої в судовому засіданні інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-15-0.320-78/109-17 від 24 травня 2017 року. [INFO] року [PERSON], помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] року Загнітківською сільською радою). Як убачається з дослідженого судом в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 травня 1967 року, Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, батьком народженої [INFO] року [PERSON] є [PERSON]. Після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]» (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]). Отже, спадкоємцем першої черги за законом є позивач - [PERSON]. Інші спадкоємці за законом - відсутні, оскільки, як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER], дружина спадкодавця - [PERSON], померла [INFO] року. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористався, подавши заяву у визначений законом строк до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №931/02-14 від 01 липня 2017 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№27 від 08 липня 2017 року) Крім того, як убачається з дослідженої в судовому засіданні Інформації відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №29-15-0.320-78/109-17 від 24 травня 2017 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у зв'язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлого [INFO] року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved