Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.08.2017 року звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, третя особа - Друга полтавська державна нотаріальна контора. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона та її сини [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та їхнього батька, [PERSON], який помер [INFO]. Вказувала, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з 1/3 частин автомобіля CITROEN та NISAN, та земельної ділянки площею 473 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS]. Також позивач посилалася на те, що частка померлого в спільній сумісній власності на земельну ділянку визначена не була, що позбавляє її можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на відповідну частину земельної ділянки. В своїй позовній заяві просила суд встановити ,що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] становлять по ? кожному. В судове засідання позивач не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, попередньо надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник третої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], після смерті якого відкрилася спадщина. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку йому на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка за адресою [ADDRESS] площею 473 кв.м, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Іншими співвласниками зазначеної земельнної ділянки є [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що після померлого [PERSON], Другою полтавською державною нотаріальною конторою 19.08.2015 року відкрита спадкова справа № 277/2015, з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Постановою нотаріуса від 13.06.2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (земельні ділянки) за адресою [ADDRESS] з посиланням на те, що земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності і частки співвласників не визначені. Невизначеність часток співвласників земельної ділянки позбавляє позивача права у встановленому законом порядку отримати свідоцтво на право на спадщину на відповідну частину земельної ділянки. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно зі ст. 372 ЦПК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Дослідженими в справі доказами встановлено, що за життя між співвласниками земельної ділянки по [ADDRESS] досягнуто згоди щодо фактичного порядку користування спільною земельною ділянкою. Встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Тому суд приходить до висновку про необхідність визначення часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 473 кв.м, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], між співвласниками в наступних частках: [PERSON] -1/4 частки, [PERSON] -1/4 частки, [PERSON] - 1/4 частки та [PERSON] -1/4 частки.

Outcome: approved