Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 грудня 2016 року звернулася до Кодимського районного суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові вказала, що 17 січня 2001 року помер її дядько [PERSON] (рідний брат її батька [PERSON]), після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю). Вона є єдиним спадкоємцем спадщини дядька за законом, своєчасно не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього строк, оскільки спадкоємцем померлого [PERSON] був її батько [PERSON], який через поганий стан здоровя часто лікувався та перебував у скрутному матеріальному становищі. В судове засідання позивача не зявилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без неї. Представник Кодимської міської ради Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши позовну заяву позивача, а також письмові докази, що є в справі, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.130 та ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 17 січня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №007716, повторно виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08 грудня 2016 року. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту померлий [PERSON] не склав, тому відповідно до статті 1265 ЦК України його спадкоємцем за законом четвертої черги є його племінниця [PERSON] - позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON], як між племінницею та дядьком, підтверджується рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 08 лютого 2017 року (справа № 503/2456/16-ц). Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 та стаття 1270 ЦК України). [PERSON] помер 17 січня 2001 року, отже шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, закінчився 17 липня 2001 року. Саме з цього часу право позивача вважається порушеним, оскільки вона внаслідок пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріуса фактично була позбавлена права прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема ч.1 вказаної статті передбачає, що спадкоємець, який протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв. Проте, частина 3 зазначеної статті передбачає можливість встановлення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] своєчасно не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього строк, оскільки спадкоємцем померлого [PERSON] другої черги був батько позивача [PERSON], який спадщину не прийняв, оскільки, являючись інвалідом І групи часто знаходився на лікуванні та перебував у скрутному матеріальному становищі. Вказані обставини суд визнає поважними і вважає необхідним визначити позивачеві додатковий строк у заявлений нею термін, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] При цьому, визначена у ч.2 ст.1272 ЦК України можливість позасудового захисту порушеного права позивача шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відсутні, оскільки спадщину померлого ніхто не прийняв, а тому відсутня особа, яка могла б надати позивачеві такий дозвіл (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved