Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.02.2015 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Добрянське Великописарівського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2, 358 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої в межах Добрянської сільської ради. Вона являється спадкоємцем за заповітом, посвідченим 11.06.2002 року секретарем Добрянської сільської ради, відповідно до змісту якого на її користь [PERSON] заповіла належну їй земельну частку /пай/, що належить їй згідно до сертифікату на право на земельну частку /пай/. Вказаний заповіт не змінювався і не відмінявся. 28.01.2001 року відповідачем [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, в зв'язку з чим сертифікат втратив чинність. Спадщину прийняла шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день її смерті. Проте оформити спадщину в нотаріальній конторі неможливо, оскільки в заповіті в якості правоустановчого документу на земельну ділянку вказаний сертифікат на право на земельну частку /пай/, який вилучений відділом Держземагенства у Великописарівському районі. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], а нечіткість положень заповіту дає підстави для визнання спадщини відумерлою. Тому звернулася до суду для здійснення тлумачення змісту заповіту. 20.03.2015 року позивачка подала заяву про зміну позовних вимог та визнання за нею права власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 2, 358 га, що розташована на території Добрянської сільської ради, мотивуючи тим, що у нотаріальному порядку спадщину оформити неможливо, так як у заповіті вказаний сертифікат на земельну частку /пай/, хоча на даний час правоустановчим документом є Державний акт. Позивачка у судовому засіданні свої змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.41/. Представник третьої особи Ароян С.Х., що діє на підставі довіреності /а.с.21 /, в судовому засіданні проти позову не заперечує. З урахуванням думки позивачки, представника третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Добрянське Великописарівського району Сумської області у віці 94 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.7/, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 2,358 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої в межах Добрянської сільської ради, що належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого за № 936 від 28.12.2001 року /а.с.9/. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 11.06.2002 року на її користь та посвідченим секретарем Добрянської сільської ради за реєстраційним номером 194, відповідно до змісту якого спадкодавець заповіла [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] /а.с. 8,10/. Позивачка прийняла спадщину шляхом спільного проживання з [PERSON] на день її смерті /а.с.11/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом 6-ти місяців не заявив про відмову від неї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла фактично, але отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через невідповідність вказаного в заповіті правоустановчого документу. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved