Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 травня 2014 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання малолітньої [PERSON], 2006 року народження такою, що втратила право користування належною йому квартирою [ADDRESS], та зняття дитини з реєстрації (а.с.2). Ухвалою Кодимського районного суду від 26 травня 2014 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, залучено Кодимську районну державну адміністрацію Одеської області, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, та Кодимським районний сектор ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.16-17). 29 серпня 2014 року ухвалою суду провадження у вказаній справі відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України було зупинене на строк до набрання законної сили рішенням суду щодо поділу спільного майна сторін, в т.ч і спірної квартири. 03 лютого 2015 року провадження у справі відновлено (а.с.54,58). В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та пояснив, що відповідач [PERSON] є його колишньою дружиною, шлюб з якою розірвано, а малолітня [PERSON], 2006 року народження - його донькою. Вказав також, що є власником квартири [ADDRESS], і в якій за час перебування у шлюбі були зареєстровані [PERSON] та малолітня [PERSON] Рішенням суду [PERSON] визнана втратившою право користування спірною квартирою, однак малолітня [PERSON] до цього часу зареєстрована в ній, хоча разом з матір'ю проживає в іншій квартирі. З часу припинення відносин з [PERSON], остання разом з дитиною у належній йому квартирі не проживає, тому дитина втратила право користування цим житлом. Реєстрація цієї дитини у спірній квартирі позбавляє його можливості розпоряджатись належною йому нерухомістю, тому з посиланням на ст.72 Житлового кодексу України та ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України просив свій позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявленого позову не визнали, вказавши, що будь-які правові підстави для визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування належною позивачеві спірною квартирою відсутні. При цьому, зазначили, що позивач [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки щодо вказаної малолітньої дитини, зокрема постійної забирає її до себе, всі вихідні та святкові дні, а також на канікулах дитина проживає разом з ним у спірній квартирі, тому твердження позивача про те, що дитина в квартирі не проживає більше року не відповідають дійсності. Представник органу опіку та піклування [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги позивача [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вказала також, що розглянувши вказаний спір, Кодимська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, прийшла до висновку про недоцільність задоволення позову, оскільки це порушує законні права та інтереси малолітньої [PERSON]. На підтвердження викладеного надала до суду висновок №01-33/964 від 17 червня 2014 року про недоцільність задоволення позову. Представник Кодимського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області Редька Н.А. в судовому засіданні пояснила, що малолітня [PERSON] може бути знята з реєстрації у належній позивачеві квартири за заявою батьків або на підставі відповідного рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд визнає позов [PERSON] необґрунтованим та вважає необхідним у його задоволенні відмовити з таких підстав. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч.3 ст.10 та ч.2 ст.59 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що з 09 серпня 2003 по 13 вересня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції, актовий запис №35 від 09 серпня 2003 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 23 червня 2004 року позивач [PERSON] на підставі договору дарування серії ВЕЕ №889102 набув права власності на квартиру [ADDRESS]. Рішеннями Кодимського районного суду Одеської області від 24 січня 2014 року та апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року, залишеними без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 грудня 2014 року, спірна квартира визнана особистою приватною власністю позивача [PERSON] (а.с.35-41, 64-65) 20 березня 2007 року в цій квартирі була зареєстрована малолітня [PERSON], як член сім»ї власника (а.с.6). Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 вересня 2012 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.30). Рішенням цього ж суду від 15 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2013 року, відповідача [PERSON] визнано такою, що втратила право користування належною позивачеві спірною квартирою (а.с.31-33). В даний час [PERSON] зареєстрована та проживає у власній квартирі, розташованій в [ADDRESS]. Встановлено, що відповідач [PERSON] та малолітня [PERSON] вселились до спірної квартири як члени сім»ї її власника, тобто позивача. Згідно із ч.3 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений чи обмежений у праві користування житлом інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Колегія суддів з розгляду цивільних справ Верховного Суду України в ухвалі від 16 січня 2012 року зазначила, що власник може вимагати усунення обмеження у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч.2 ст.64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Відповідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказав, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Обґрунтовуючи свій позов, позивач [PERSON] в позовній заяві та в судовому засідання зазначив, що малолітня [PERSON] більше року не проживає в належній йому квартирі, що відповідно до ст.72 ЖК України та ч.2 ст.405 ЖК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим житлом. Водночас, будь-яких доказів, які б підтверджували цю обставину, позивачем не надано. Так, з долученої ним до позову довідки КП «Кодимакомунсервіс» №357 від 14 травня 2014 року вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані та проживають позивач [PERSON] та малолітня [PERSON] (а.с.6). Окрім цього, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що малолітня [PERSON] у вихідні та святкові дні, а також під час канікул проживає разом з позивачем. Цієї обставини позивачем не спростовано. Відтак, судом не встановлено передбаченої ч.2 ст.405 ЖК України підстави для визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування належною позивачем квартирою, а тому у задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено. Відмова у задоволенні цих вимог позивача унеможливлює задоволення позову [PERSON] у частині зняття малолітньої [PERSON] з реєстрації у спірній квартирі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed