Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельні ділянки на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. В зв`язку із тим, що позивачу не було відомо про наявність заповіту, він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Про наявність заповіту [PERSON] дізнався випадково, коли почав цікавитися спадковим майном батька. Посилаючись на практику Верховного Суду позивач зазначає, що це є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради Петренко І.М. судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, оскільки міська рада позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Луб`янка Бородянського району Київської області помер [PERSON] (а.с.5). 05.02.2004 року на ім`я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН №122704, що посвідчував його право приватної власності на земельну ділянку площею 2,82 га. на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.9). 03.05.2007 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, а також державний акт на право на земельну ділянку, [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №47 (а.с.7). Згідно довідки виконкому Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 02-25/110 від 29.01.2020 року, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований один в селі Дігтярівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.6). Згідно копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59917623 від 23.04.2021 року, після смерті [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.17). Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положенням частини першої статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, спадщина [PERSON] відкрилася в день його смерті, тобто [INFO] , при цьому вона не була прийнята позивачем за заповітом, який не подав заяву про прийняття спадщини, пропустивши передбачений для цього законодавством шестимісячний строк (а.с.10). Водночас від прийняття спадщини [PERSON] позивач не відмовлявся. На час розгляду справи спадщина, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1277 Цивільного кодексу України, не визнана відумерлою, тобто є відкритою, а відповідно до вимог ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як постає із позовної заяви, про існування заповіту позивач дізнався після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, коли почав цікавитись спадковим майном батька. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Враховуючи відсутність будь-яких доказів, що посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, вчинила дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснення його виклику як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Тому, враховуючи вимоги ч.4 ст.206 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги та визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] тривалістю у три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved