Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач 18 жовтня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 135787,30 грн., а також судових витрат. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона до 01.10.2020 перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» на посаді завідувача складом служби управління майном ДП «УКРВОДШЛЯХ». Під час перебування в трудових правовідносинах з ДП «УКРВОДШЛЯХ» з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 17911,85 грн., а саме: з грудня 2019 року до 30.09.2020 (дня звільнення). Позивач просила стягнути з відповідача заробітну плату в розмірі 17911,85 грн.,середній заробіток за час затримки розрахунку, зазначивши, що на час звернення до суду час затримки у виплаті заробітної платні склав з 01.10.2020 до 30.09.2021, що становить 365 днів: 372,02 грн. х 365 днів = 135787,3грн., а також судовий збір в розмірі 1357,88 грн. Ухвалою суду від 21.10 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Представник відповідача 05.11.2021 року подав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» заборгованості по заробітній платі у розмірі 17911,85грн. не підлягають задоволенню, оскільки відповідач у повному обсязі сплатив вказану суму заборгованості 27 жовтня 2021 року. Крім того зазначив, що станом на момент подання відзиву на дану позовну заяву позивач є чинним співробітником вказаного Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ», оскільки не була звільнена, а переведена на іншу роботу, таким чином середній заробіток за час затримки не підлягає стягненню. 16.11.2021 року представником позивача в порядку ст. 49 ЦПК України подана заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач зменшила позовні вимоги, просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.10.2020 до 30.09.2021 в розмірі 135787,3грн., а також судовий збір в розмірі 1357,88 грн.., оскільки заборгованість по заробітній платі виплачена відповідачем в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач з 01.03.2020 року працювала на посаді завідуючої складом служби управління майном ДП «УКРВОДШЛЯХ». Наказом Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» від 31.07.2020 №162 затверджено та введено в дію з 01.08.2020року штатний розпис та організаційну Структуру державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ». 01.10.2020 у зв`язку із змінами у штатному розписі ДП «УКРВОДШЛЯХ» [PERSON] переведена на посаду комірника адміністративно - господарського відділу Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» згідно наказу №193-о від 28.09.2020р. та згідно ст.32 КЗпП України. 01.10.2020 [PERSON] прийнята за переведенням із ДП «УКРВОДШЛЯХ» на посаду комірника адміністративно - господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» згідно наказу №03-о від 29.09.2020. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставіст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач не була звільнена з підприємства, а була переведена на іншу роботу згідно ст. 32 КзПП України, таким чином продовжує свою трудову діяльність на Відокремленому підрозділі «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ», що підтверджується наданою трудовою книжкою, останній запис у якій зроблений за номером 20 від 01.10.2020р. та стосується прийому позивача за переведенням із ДП «УКРВОДШЛЯХ» на посаду комірника адміністративно - господарської групи ВП ДТДВШ ДПВШ «УКРВОДШЛЯХ», а отже вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed