Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.08.2018 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] у віці 78 років в м. Харкові померла його дружина [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яку вона успадкувала за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Після смерті дружини він є спадкоємцем за законом першої черги як чоловік, інший спадкоємець за законом син від прийняття спадщини відмовився, заповіт дружина за життя не складала. Спадщину він прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на день її смерті та подачі заяви до нотаріуса і відкриття спадкової справи. На даний час він звернулася до Великописарівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але отримав письмову відмову у зв'язку з тим, що у державному акті на земельну ділянку є виправлення у прізвищі власника, та рекомендацію звернутися до суду. Тому прохає визнати право власності за ним на земельну ділянку у судовому порядку. Позивач надав в судове засідання письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує /а.с.3/. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує /а.с.32/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м. Харків у віці 90 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.6/. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,4917 га, з них 2, 3159 га - ріллі, 0, 1758 га - кормових угідь, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлій на праві власності відповідно державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого за № 407 від 25.10.2001, вартість земельної ділянки становить 47 310 грн /а.с.8-10/. [PERSON] залишила на випадок своєї смерті заповіт на все своє майно на користь [PERSON], який посвідчений 16.07.1996, реєстровий номер 13 /а.с.12/. Згідно довідки Катанської сільської ради Великописарівського району від 02.01.2003 за №16 [PERSON] з 1 березня 2001 року перебувала в с. Катанське Великописарівського району Сумської області по догляду за хворою матір'ю /а.с.17/. Відповідно довідки Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 17.07.2018 за № 179 померла [PERSON], 1919 року народження була постійним жителем с. Катанське Великописарівського району Сумської області, проживала та була зареєстрована [ADDRESS]. Від її імені Катанською сільською радою за № 13 16.07.1996 посвідчувався заповіт /а.с.18/. Відповідно інформаційної довідки за Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не реєструвалася /а.с.29-30/. [PERSON] померла [INFO] у віці 78 років в м. Харкові, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.7/. Позивач після її смерті є спадкоємцем першої за законом як чоловік, подружні відносини підтверджені /а.с.13-14/. Відповідно довідки з місця проживання від 14.06.2016 [PERSON] була постійною мешканкою м. Харкова, проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON], 1936 року народження, син [PERSON], 1987 року народження, [PERSON] проживала та була зареєстрована за цією адресою з 11.10.2006 по [INFO] /а.с.15/. Державний нотаріус Перлік Т.М. 04.07.2018 надав позивачу письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через виправлення у державному акті та рекомендовано звернутися до суду /а.с.16/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] відсутній, після її смерті [INFO] зареєстрована спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 59098513 /а.с.27-28/. Відповідно матеріалів спадкової справи № 352/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] спадкоємець першої черги її син [PERSON] 14.06.2016 відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] /а.с.40-62/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] після смерті [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити по заповіту все своє майно або його частину одному або декільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння майном померлої, оскільки вони проживали та були зареєстровані за однією адресою, тому можна дійти висновку, що спадкоємець розпорядилася майном померлої. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщина у нотаріальному порядку не оформлена в зв'язку з тим, що є виправлення у прізвищі власника земельної ділянки у державному акті, в зв'язку з чим нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій. Визнати за ним право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved