Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач 20.04.2016 року звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 фактор (ТОВ «Дата [PERSON]») зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від фактора. Отже, внаслідок укладення вказаних договорі 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500311666 від 12.10.2012 року позичальником згідно якого є [PERSON]. 12.10.2012 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], уклали кредитний договір № 500311666. Відповідно до договору Банк надав відповідачу кредит в розмірі 19 670,00 грн. Відповідно до договору відповідач зобовязався в порядку та на умовах що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, чим спричинив заборгованість і станом на 14.03.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 14 064,75 грн., за відсотками 3 443,73 грн. та по комісії 6 600,69 грн., розмір неустойки (штраф) становить 4200,00 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється погашати заборгованість, в звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в розмірі 28 309,17 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надано, а тому, на підставі ст. 224 ЦПК України, та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 12.10.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк» був укладений кредитний договір № 500311666 (а.с. 5-7). Відповідно до договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 19670,00 грн. строком до 19.10.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15,00 % річних. Банк виконав умови договору в повному обсязі оскільки надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідно до кредитного договору позичальник (відповідач) зобовязався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушив умови договору. 12.10.2012 року відповідач був ознайомлений та підписав кредитний договір з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, що не заперечується сторонами. Відповідач порушив умови договору в звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 14.03.2016 року становить 32 659,17 грн. та складається з: заборгованості по кредиту 14 064,75 грн., заборгованості по відсоткам 3 443,73 грн., заборгованості по комісії 6 600,69 грн., по штрафам 8 550,00 грн. (а.с. 13). У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи дані норми позивач просить стягнути неустойку в розмірі 4 200,00 грн. Відповідно до кредитного договору позичальник (відповідач) зобовязався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушив умови відповідного договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору був ознайомлений, підписав даний договір і отримав кредит в обумовленій сумі, але умови договору порушив. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобовязання, обумовлені договором. 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу (а.с. 16-18) з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року (а.с. 19) доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 фактор (ТОВ «Дата [PERSON]») зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від фактора. Тобто, згідно умов Договору факторингу з відповідними змінами та доповненнями Публічне Акціонерне Товариство «Альфа-банк»» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» прийняло право вимоги за кредитним договором № 500311666 від 12.10.2012 р., що підтверджується копією додатку 2 до договору факторингу від 30.09.2014 року (а.с. 20-22). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З матеріалів справи вбачається, що позивач, у відповідності до законодавства, направляв відповідачу досудову вимогу повідомлення про погашення заборгованості за кредитним договором № 500311666 від 12.10.2012 року (а.с. 14) в якій було зазначено про відступлення права грошової вимоги, було визначено розмір вимоги та вказано фактор якому має бути здійснено платіж. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 500311666 від 12.10.2012 року в розмірі 28 309 грн. 17 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved