Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2016 року звернувся до суду з позовом, що був уточнений в судовому засіданні, в якому зазначив, що він та відповідач [PERSON] є співвласники квартири [ADDRESS]. Квартира складається з двох жилих кімнат, загальною площею 40,9 кв.м . Він зареєстрований в зазначеній квартирі. Відповідач його дружина, між ними виникають сварки, внаслідок чого він змушений періодично проживати у свого сина. Відповідач змінила замки до вхідних дверей квартири та не надає йому ключі. На його вимогу надати дублікати ключів вона відповіла категоричною відмовою. Вважає, що його права власника житла порушені, просить суд постановити рішення про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням квартири [ADDRESS] шляхом його вселення, зобовязати відповідача [PERSON] не чинити йому будь-яких перешкод у користуванні житлом, стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином , причини неявки суду невідомі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась , про час та місце розгляду справи була попереджена належним чином , причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, просила відмовити у стягненні судових витрат. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного . Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про права власності №12084-3, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно до розпорядження 533 від 19 серпня 1997 року, є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Відповідно до технічної характеристики, визначеної в зазначеному Свідоцтві, загальна площа квартири становить 40,90 кв.м . Відповідачем не оспорюється, що ним чиняться перешкоди позивачу у користуванні житлом, позовні вимоги позивачем визнані . Таким чином, порушені права позивача потребують захисту. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved