Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.05.2014 року звернувся в суд із позовною заявою, уточненою 18.07.2014 року у ході судового розгляду, в якій просить стягнути з відповідача - Сколівської міської ради Львівської області у свою користь заподіяну моральну шкоду, яку він оцінює у загальному розмірі 35000 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок бездіяльності відповідача, яка полягає у тривалому (понад десять місяців) не проведенні сесій міської ради, він не може одержати рішення сесії міської ради про затвердження плану роботи ДПКГ Сколівської РДА Львівської області та рішення про оформлення за ним права на земельну ділянку під існуючим незавершеним садовим будинком. Внаслідок відсутності прийнятого першого рішення міської ради йому не виплачується заробітна плата як колишньому працівнику нині збанкрутілого ДПКГ Сколівської РДА Львівської області, а внаслідок неприйнятого другого рішення міської ради він не може відчужити у встановленому порядку належний йому незавершений садовий будинок, що розташований у [ADDRESS]. Такий стан подій призвів до виникнення у нього заборгованості перед іншими особами, яку він не може погасити. Заборгованість полягає у отриманні кредиту у банку, отриманні завдатку за незавершений садовий будинок, несплаті коштів за навчання дочки і таке інше. Вважає, що зазначена заборгованість утворилася у нього внаслідок бездіяльності відповідача, який і повинен нести за це відповідальність. Так, своє вкрай важке майнове становище він вважає за можливе покращити внаслідок стягнення з відповідача у свою користь 35000 грн. як моральну шкоду. З огляду на вказане, він звернувся до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 2) та заяві про збільшення позовних вимог (а. с. 19), просив уточнений позов задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні наведеним у позові та уточненому позові. Належним чином уповноважений представник відповідача Сколівскої міської ради Львівської області Адамовський Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, просив у позові відмовити у зв'язку із його безпідставністю. Надав пояснення, згідно з якими відсутній причинний зв'язок між діяльністю (бездіяльністю) міської ради і виникненням у позивача заборгованості перед іншими особами та погіршення його майнового стану. У даному випадку взагалі не йдеться про будь-яку заподіяну моральну шкоду, а позивач у такий спосіб лише хоче покращити свій майновий стан, не розуміючи при цьому поняття моральної шкоди і її настання. Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, оглянувши в судовому засіданні документи, долучені сторонами до матеріалів справи, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги в цілому є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, за змістом положень ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у ст. 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала лише у тому випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Позивачем у судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження вини відповідача у заподіянні йому моральної шкоди внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності, а визначені чинним законодавством випадки можливості відшкодування моральної шкоди незалежно від вини відповідача у даному випадку відсутні. До того ж, позивачем взагалі не зазначається про будь-яке заподіяння відповідачем йому фізичного болю та страждань, у тому числі душевних, яких він зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, або ж у зв'язку із протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім'ї чи близьких родичів, або ж у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, або ж у приниженні його честі та гідності, а також ділової репутації, у чому, власне, і полягає зміст моральної шкоди. Жодних доказів на підтвердження заподіяння фізичного болю та страждань, у тому числі і душевних (звернення за медичною допомогою до фахівців, перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні тощо) позивачем не подано. Натомість всі обставини, на які посилається позивач у поданих позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, а також у наданих суду поясненнях (одержання кредиту у банку, наявність заборгованості за навчання дочки у навчальному закладі, отримання завдатку за продаж майна тощо) і надання у зв'язку з цим відповідних доказів немає нічого спільного із змістом моральної шкоди, такі ніяк не пов'язані із діяльністю відповідача. Відтак, немає необхідності аналізувати визначений позивачем розмір моральної шкоди. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed