Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 15 квітня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Червонослобідській сільській раді, актовий запис № 08. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , 2004 р.н. та доньку [PERSON] , 2011 р.н. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю і на цьому грунті в них часто виникають сварки, свідком яких стають їхні діти, що негативно впливає на їх психічний стан. За її глибоким переконанням подальше подружнє життя недоцільне. Примирення між ними неможливе, а тому, просить строк на примирення не надавати. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу [PERSON] . 05 травня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (з викликом сторін). Позивач [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Також зазначила, що разом як подружжя не проживають з вересня 2018 року та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглянути без його присутності. Також зазначив, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Також вказав, що разом як подружжя вони з позивачем не проживають з травня 2018 року. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 15 квітня 2011 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Червонослобідській Сільській раді, про що складено актовий запис № 08. Відповідно до свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] ) сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] ) сторону мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей записано відповідача. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. При прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , який погодився на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, разом як подружжя не проживають з травня 2018 року, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved