Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.07.2018 р. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, зареєстрованої в канцелярії суду 20.05.2019, просив: - визнати за [PERSON] , право власності на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, білого кольору, 2010 року випуску, кузовний номер [NUMBER] , номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , судовий збір у розмірі 1410 грн. покласти на [PERSON] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом посилається на наступне. Позивач [PERSON] набув у власність автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, білого кольору, 2010 року випуску, кузовний номер [NUMBER] , номерний знак транспортного засобу [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №5616/17/001374 від 01.04.2017 р. у третьої особи - ФОП « [PERSON] », який діяв на підставі укладеного з відповідачем [PERSON] . Договору комісії № 5616/17/001374 від 01.04.2017р. [PERSON] діяла в інтересах [PERSON] , на підставі нотаріально посвідченої Довіреності серії НАВ № 023979 від 21.07.2014 р. (надалі також -Генеральна довіреність). Таким чином, Позивач набув у власність вищезазначений автомобіль за ціною 140000 грн., що було узгоджено між Покупцем (в особі [PERSON]) та Продавцем (в особі ФОП [PERSON] ). Зазначена ціна була також погоджена між Комітентом в особі відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] та комісіонером в особі ФОП « [PERSON] », і була узгоджена цими сторонами Договору комісії. Також все вищезазначене підтверджуються Актом огляду реалізованого транспортного засобу №5616/17/001374 від 01.04.20 р. підставі Договору купівлі- продажу № 5616/17/0 0134 від 01.04.2018 р., складеного ФОП « [PERSON] » та підписаного між ним та [PERSON] . Підтвердженням повного розрахунку між позивачем та комісіонером - ФОП « [PERSON] », який діяв як продавець, є Акт приймання-передачі транспортного засобу від 01.04.2017 року. Проте, позивачу стало відомо, що особа, яка колись була власником даного автомобіля, а саме - [PERSON] , заперечує дійсність вищезазначених договору комісії та договору купівлі-продажу і намагається в незаконний спосіб заволодіти належним позивачу [PERSON] майном, а саме, - автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, не визнаючи законне право приватної власності останнього на вказаний транспортний засіб. Так, позивачу стало відомо про наявність в Деснянському управлінні поліції ГУНП в м. Києві кримінального провадження № 12017100030008247, відповідно до якого [PERSON] звернувся до вказаного органу досудового розслідування з повідомленням про злочин, кваліфікований за ч. 3 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом). В той же час, згідно виданої відповідачем [PERSON] нотаріальної довіреності від 21.07.2014 р. (зі строком дії на 3 роки), посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Варловською О.В., відповідачу [PERSON] були в повній мірі надані повноваження щодо відчуження вказаного автотранспортного засобу за ціною на її розсуд, та отримати грошові кошти за таке відчуження відповідного транспортного засобу. Дана довіреність також передбачала передоручення повноважень іншим особам на весь строк дії цієї довіреності, тобто до 21.07.2017 р., яка на момент відчуження спірного транспортного засобу була чинною. Таким чином, позивач вважає дії, направлені відповідачем [PERSON] проти нього та його майна (автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, білого кольору, 2010 року випуску, кузовний номер [NUMBER] , номерний знак транспортного засобу [NUMBER] ), такими що направлені на порушення право приватної власності (протиправними), що відповідає необхідності його обґрунтованого і законному захисту в судовому порядку. Щодо того, що автомобіль не може бути відчужений на його користь та щодо наявності інших підстав неможливості такого відчуження відносно даного автомобіля та/або відносно певних заборон щодо будь-яких третіх осіб, позивачу не було відомо і знати про це він не міг, виходячи з вищевказаного. Позивач перевіряв наявність оригіналу свідоцтва про реєстрацію придбаного транспортного засобу, а Продавець в особі Третьої особи ФОП [PERSON] , підписаними умовами договору купівлі-продажу, зокрема, положенням п. 1.2. - підтвердив можливість безпосереднього відчуження автомобіля на користь Позивача. Під час укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу, покупцю (позивачу) було надано оригінал Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а тому сумніватись у правомірності правочину не було підстав. Крім того, в присутності уповноваженої особи, а саме ФОП [PERSON] в Територіальному сервісному центрі МВС здійснено перевірку поданої інформації, внесено в даний електронний реєстр запис № 5616, і на той момент ніде не було зазначено, що щодо транспортного засобу існують обтяження, обмеження, розшук і т.д., і внаслідок вказаного було підписано та посвідчено Третьою особою відповідний Договір купівлі-продажу від 01.04.2017 р. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України, можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є проведення повернення майна з чужого володіння. При цьому за змістом ст. 388 ЦК України випадках витребування майна власником від добросовісного набувача обмеження можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов у повному обсязі. 27.07.2018 р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. 01.08.2018 р. ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: фізична особа-підприємець [PERSON] про визнання права власності на транспортний засібта призначено підготовче судове засідання. 02.10.2019 р. ухвалою суду, закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду. 22.06.2020 на електронну пошту суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Падалки К.В. надійшла заява про визнання позову. Відповідач [PERSON] , третя особа в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, .відзив на позовну заяву та пояснень у встановлений судом строк не подали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про день, місце та час судового розгляду були повідомлені у встановленому порядку, Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин (п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado, білого кольору, 2010 року випуску, кузовний номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Встановлено також, що згідно довіреності від 21.07.2014 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Варловською О.В., зареєстрованої в реєстрі за № 5299, [PERSON] уповноважив, зокрема, [PERSON] , керувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобілем марки Toyota Land Cruiser Prado, білого кольору, 2010 року випуску, кузовний номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . 01.04.2017 р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (комісіонер) та [PERSON] (комітент) було укладено договір комісії № 5616/17/001374, відповідно до умов якого комісіонер зобов`язаний за дорученням комітента виконати в інтересах останнього, але від свого імені дії пов`язані з продажем транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado, кузовний номер [NUMBER] , з призначеною ціною для продажу 140000 грн. 01.04.2017 р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5616/17/001374, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця транспортний засіб марки Toyota Land Cruiser Prado, білого кольору, 2010 року випуску, кузовний номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , за ціною 140000 грн. 01.04.2017 р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було підписано акт приймання-передачі транспортного засобу, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв транспортний засіб марки Toyota Land Cruiser Prado кузовний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі, підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У ст. 37 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) даного Закону передбачена заборона експлуатації незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів. Згідно зі ст. 52-1 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень Міністерства внутрішніх справ України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: здійснення у випадках, передбачених законом, державної реєстрації та обліку транспортних засобів. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків. У даному Порядку міститься вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що спірний транспортний засіб з обліку не знімався та був зареєстрований на ім`я відповідача. Крім того, відповідно до п. 7 вищевказаного Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. п. 2, 7, 8 Порядку передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Таким чином, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що без належного оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу такий договір не вважається укладеним відповідно до закону та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Нормами статті 210 ЦК України визначено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації, а не з моменту передачі грошей та автомобіля. Фактична передача транспортного засобу у володіння позивача не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, для пред`явлення позову про визнання права власності необхідними умовами є дві безумовні обставини: 1) особа, яка звертається до суду повинна бути власником майна; 2) це право повинно оспорюватися. Оскільки позивачем спірний автомобіль у встановленому законом порядку зареєстрований не був, право власності у нього не виникло, правові підстави для обраного позивачем способу захисту в вигляді визнання за ним права власності на спірний автомобіль за відсутності підстав, з якими закон пов`язує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів, відсутні. Суд не вправі підміняти інші органи влади, які уповноваженні законом для здійснення державної реєстрації автомобілів, і такі повноваження не входять до компетенції суду. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що спірний транспортний засіб не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за [PERSON] , а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed