Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітніх внуків [PERSON] та [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони відчуження квартири та просила суд визнати недійсним Іпотечний договір № 3.07061342, укладений між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та [PERSON] від 25 червня 2007 року. Також [PERSON] просила скасувати заборону відчуження квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною бабою малолітніх [PERSON] та [PERSON] Їх батьками є [PERSON] (відповідач 1) та [PERSON] (третя особа), які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2002 року. 02 червня 2016 року позивач дізналася про наявність Договору про іпотечний кредит від 25.05.2007 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та укладений з метою забезпечення його виконання Іпотечний договір від 25.06.2007 року. Предметом Іпотечного договору від 25.06.2007 року є квартира [ADDRESS], яка є єдиним місцем проживання малолітніх внуків позивача [PERSON] та [PERSON], які проживають у цій квартирі з часу народження, тобто з 2004 року. Позивач вважає, що при укладенні Іпотечного договору між відповідачами від 25 червня 2007 року були порушені права малолітніх дітей на користування житлом, даний договір не був погоджений у встановленому законом порядку органом опіки та піклування, тому його необхідно визнати недійсним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Платинум Банк» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову не заперечували. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи - служби у справах дітей Оболонської РДА в м.Києві просив прийняти рішення відповідно до діючого законодавства України, з урахуванням інтересів дітей. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Л.С. в судове засідання не з'явилася, суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 травня 2007 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договір про іпотечний кредит №3.07061342, відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 85 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався належним чином використати кредитні кошти та повернути у повному обсязі протягом 180 місяців (а.с.9-14). З метою забезпечення виконання вищенаведеного договору між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» 25 червня 2007 року було укладено Іпотечний договір №3.07061342 (а.с.8). Предметом Іпотечного договору від 25.06.2007 року є квартира [ADDRESS] (а.с.8). Власником вищенаведеної квартири є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.11.2006 (а.с.15). [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] (третя особа) зареєстровані у цій квартирі з 23.01.2007, їхні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі з 11.05.2010, що підтверджується довідкою №184 від 06.07.2016. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, що викладена за результатами розгляду справи № 6-384цс15 визначено, що згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. При укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування. Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Місце проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак, місце проживання за фактичним місцем проживання батьків не є безумовним, якщо судом буде встановлено інше постійне місце проживання дитини. Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законного представника дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством та які застосовуються органами опіки та піклування. Окрім того, Верховний Суд України за результатами розгляду справи № 6-214цс15 дійшов висновку, що за змістом частин першої, другої, четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Для здійснення таких правочинів потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Вирішуючи категорію справ за позовами в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, обґрунтованими порушенням статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» залежно від моменту виникнення спірних правовідносин), судам необхідно в кожному конкретному випадку 1) перевіряти наявність на момент укладення оспорюваного договору в дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідці про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначена й дитина) або на законі (на підставі статті 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору з'ясовувати наявність у дитини іншого місця проживання; 2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло - предмет іпотеки при укладенні оспорюваних договорів. Як встановлено судом, в момент укладення Іпотечного договору відповідачем [PERSON] було надано банку Довідку форми №3 від 22.05.2007 року № 181 яка свідчила про те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані тільки відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с.38). Також в момент укладення Іпотечного договору відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] зробили заяву від 25.06.2007 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Швець Л.С. реєстровий № 1351, 1352, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] стверджують, що не мають дітей, віком до 18 років, яким вони є батьками та жодна дитина, віком до 18 років не має права власності чи права користування квартирою [ADDRESS] Нотаріальні заяви скріплено власними підписами [PERSON] та [PERSON], чим засвідчено про достовірність наданої інформації (а.с.39). До того ж 25.06.2007 року дружина відповідача [PERSON] - [PERSON] склала ще заяву, що була засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Л.С. реєстраційний № 1353, відповідно до якої вона стверджує, що перебуває у шлюбі зі [PERSON] та проживає однією сім'єю, з огляду на що надає свою згоду відповідачу [PERSON], на укладення договорів, зміст яких їй відомий, які вона повністю розуміє та погоджується з ними, зокрема, на укладення Іпотечного договору (а.с.40). У судовому засіданні додатково встановлено, що відповідач [PERSON] використав право на приватизацію житла у м. Запоріжжя у обсязі 25,58 кв.м., яке в подальшому подарував своїй матері, як він пояснив в період 2015-2016 р., а [PERSON] використала право на приватизацію житла в обсязі 22,19 кв.м. у м. Запоріжжя, що свідчить про наявність іншого житла у матері неповнолітніх дітей. У зв'язку з вищенаведеним, беручи до уваги те, що на момент укладення оспорюваного договору була відсутня реєстрації дітей у квартирі, яка є предметом договору, та те, що батьки з метою отримання кредитних коштів свідомо не повідомили банк про наявність у них дітей та про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 29, 509, 526, 530ЦК України; ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 177 СК України;

Outcome: dismissed