Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON] звернулася до суду із позовом до Першої тернопільської державної нотаріальної контори про зняття заборони (арешту) на нерухоме майно [PERSON], внесену Першою тернопільською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 5569590 та зобов'язання Першої тернопільської державної нотаріальної контори вилучити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, інформації щодо заборони на нерухоме майно [PERSON] В обґрунтування вимог позивач вказує, що під час оформлення договору дарування вона дізналася про наявність накладеного арешту на все її нерухоме майно. З Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, стало відомо, що 30 серпня 2007 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою був накладений арешт на нерухоме майно позивача. Згідно відповіді Першої тернопільської державної нотаріальної контори у наряді «Реєстр для реєстрації заборон арештів за 1990 рік», зазначено, що 04 травня 1990 року [PERSON] є боржником Тернопільського відділення «Промбудбанк». З відповіді Національного банку України від 06 лютого 2018 року за №27-0006/7562 встановлено, що Державний реєстр банків не містить запису про Тернопільський облбудбанк чи його правонаступників. У Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції будь-які виконавчі провадження про стягнення з неї боргу в користь юридичних, фізичних осіб та держави або заборон відчуження нерухомого майна не перебувають. Згідно відповіді ПАТ «Проімневестбанк» від 03 березня 2018 року за №09-1-6/269, банк не є правонаступником Будбанку СРСР, в тому числі його установ в Україні. Станом на дату цього листа заборгованість (поточна, прострочена) [PERSON] в банку не обліковується. Посилаючись на наведене та те, що у неї відсутні будь-які боргові зобов'язання, а накладена заборона відчуження належного їй нерухомого майна, обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, просить задовольнити позов. До початку розгляду справи по суті, за заявою позивача, (ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання), в якості співвідповідача залучено ПАТ «Проінвестбанк». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити на підставі викладених у ньому обставин. Представник Першої тернопільської державної нотаріальної контори - Римар Е.І. не заперечив щодо задоволення позову. Представник ПАТ «Промінвестбанк» в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, попередньо подав письмові пояснення. Вказав, що не є правонаступником Будбанку СРСР або Промбудбанку СРСР, будь-яких документів, що свідчать про наявність або відсутність обтяжень нерухомого майна по [ADDRESS], в банку не має. Враховуючи наведене, зазначив, що підстав для відмови у задоволені позову [PERSON] не має. Просив розглядати справу без участі представника ПАТ «Промінвестбанк». Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом на право власності за [NUMBER] від 27 лютого 1995 року, виданим Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів, договором дарування від 10 березня 1995 року, зареєстрований Першою Тернопільської держнотконтори в реєстрі за №1750, договором купівлі-проваджу 1/3 частини житлового будинку серії ВЕІ №439312 від 11 листопада 2006 року, зареєстрований приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Мартюк Л.О. в реєстрі за №9528. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №117579552 від 19 березня 2018 року, 30 серпня 2007 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою внесено заборону на нерухоме майно [PERSON] за №5569590, на підставі повідомлення б/н від 04 травня 1990 року Тернопільського Облбудбанку. Згідно витягу з наряду «Реєстр для реєстрації заборон арештів за 1990 рік» Першої тернопільської державної нотаріальної контори вбачається, що 04 травня 1990 року в книгу за заявою Тернопільського Облбудбанку внесено відповідні відомості про арешт нерухомого майна [PERSON] З відповіді Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції за №66617 від 22 грудня 2017 року встановлено, що виконавчі провадження про стягнення боргу в користь юридичних, фізичних осіб та держави або заборон відчуження нерухомого майна де стороною, а саме боржником виступає [PERSON] на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції не перебувають. З відповіді Національного банку України від 06 лютого 2018 року за №27-0006/7562 встановлено, що Державний реєстр банків не містить запису про Тернопільський облбудбанк чи його правонаступників. Національним банком України не було зареєстровано банк, який є правонаступником Будбанку СРСР. Крім того, згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 «Питання, пов'язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків було покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» (далі - Постанова) було створено систему банків у складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови було передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 № 873-ХІІ (далі Постанова ВР), Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк» з його мережею, обчислюваними центрами, усіма активами, пасивами був оголошений Верховною Радою України власністю України. 27.09.1991р. Національним банком України було зареєстровано статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (далі - Промбудбанк України), про що внесено запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1. Відповідно до статті 1 даного статуту банку, Промбудбанк України виступ правонаступнйком Українського республіканського державно-комерційного банку Промбудбанк СРСР. Реєстрацію Промбудбанку України було анульовано 09.04.1992р. (протокол засідання Правління Національного банку України від 09.04.1992 № 1), про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків. Рішення про ліквідацію не приймалось. 26.08.1992 Національним банком України був зареєстрований статут Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, який на даний час функціонує під назвою Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк» або Банк). Згідно з положеннями статуту 1 ПАТ «Промінвестбанк» відповідає за зобов'язаннями та користується правами, набутими банком в період його діяльності як Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку та Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), відповідно до чинного законодавства України. Статут не містить інформацію про правонаступництво ПАТ «Промінвестбанк» щодо Будбанку СРСР. Як вбачається з відповіді ПАТ «Проімневестбанк» від 03 березня 2018 року за №09-1-6/269, банк не є правонаступником Будбанку СРСР, в тому числі його установ в Україні. Станом на дату цього листа заборгованість (поточна, прострочена) [PERSON] в банку не обліковується. Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. В силу вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що права позивача порушені, оскільки на належне їй нерухоме майно накладено заборону відчуження (арешт), що в свою чергу позбавляє її права щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Разом з тим, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено. Враховуючи вищенаведенні вимоги закону та встановлені обставини справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом скасування заборони (арешту) на нерухоме майно [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], внесену Першою тернопільською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 5569590 від 30 серпня 2007 року, на підставі повідомлення б/н, 04.05.1990 року, Тернопільський облбудбанк. Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають позовні вимоги про зобов'язання Першої тернопільської державної нотаріальної контори вилучити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, інформації щодо заборони на нерухоме майно [PERSON] як безпідставні та передчасні. Суд вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача буде скасування арешту (заборони) на належне позивачу нерухоме майно. На підставі рішення суду про скасування арешту, яке набрало законної сили, державний нотаріус здійснює вилучення відомостей про заборону з Єдиного державного реєстру заборони відчуження нерухомого майна. У разі відмови нотаріуса, позивач вправі оскаржити такі дії до суду.

Outcome: partial