Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.03.2018 року звернувся у суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] і зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 30.10.1993 року, актовий запис № 15. Ухвалою судді від 16.04.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання у даній справі від 07.05.2018 року підготовче провадження закрито, а справа призначена до судового розгляду. Судовий розгляд справи по суті відбувся 15.05.2018 року. Позов обґрунтовано тим, що сімя сторін фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Протягом останнього року сторони не підтримують шлюбних відносин, хоча й проживають в одному будинку. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], який на даний час уже є повнолітнім та дочка [PERSON], яка проживає разом з відповідачем. З огляду на вказане, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а терміну на примирення не надавати, оскільки таке вважає неможливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволення, просила терміну на примирення не надавати. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони вступили у шлюб 30.10.1993 року, який був зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ, № 493183, виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 30.10.1993 року. Від спільного проживання у сторін народилася син [PERSON], [INFO], який на даний час уже досяг повноліття та дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Встановлено також й те, що сторони уже понад рік хоча й проживають в одному будинку, однак не підтримують шлюбних відносин. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Проти надання терміну на примирення сторони заперечили. Таким чином, на переконання суду, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами. Аналізуючи наведені докази, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим та недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved