Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач 24.11.2020 р. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] . Згідно позову, зазначив, що йому з 1997 р. на праві власності належить квартира [ADDRESS] . З 1998 по 2014 роки він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . За згодою позивача у 2009 році [PERSON] та її донька - [PERSON] були зареєстровані у його квартирі. З 2014 році Позивач переїхав з належної йому квартири до с. Чаплинки, а [PERSON] залишилась там проживати. При цьому у 2019 році без згоди Позивача [PERSON] зареєструвала у квартирі ще й свого сина - [PERSON] . Разом з тим , ані [PERSON] ані її син ніколи не мешкали та не мешкають у спірній квартирі. З огляду на вказане, позивач на підставі ст. 405 ЦК України просив визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 21.12.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 р. по справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів залучено Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради. 23.02.2021 р. третю особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради змінено на правонаступника - орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради. 13.04.2021 р. від представника Відповідача - [PERSON] - адвоката Крайняка І.М. надійшов Відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, Відповідач в повному обсязі заперечувала проти позовних вимог. Так, зазначено, що Відповідач разом з неповнолітньою дитиною зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] з 2017 року, а отже відсутні правові підстави для визнання їх такими що втратили право користування житловим приміщенням. Крім того, представником Відповідача вказано, що позбавлення неповнолітньої особи права на користування житловим приміщенням без надання іншого буде суперечити правам дитини та є порушенням законодавства. 16.04.2021. р. представником Позивача - адвокатом Просяник Н.П. подано до суду Відповідь на відзив з обґрунтуванням можливості реєстрації неповнолітньої дитини, у разі визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , за місцем реєстрації батька - [PERSON] . 28.04.2021 р. від 3-ї особи по справі надійшов лист, згідно якого зазначається про неможливість визнання неповнолітньої особи та зняття її з реєстрації без одночасної реєстрації в іншому житловому приміщенні. З урахуванням наведеного просили суду прийняти рішення в інтересах дитини та справу розглядати без представника 3- особи по справі - служби у справах дітей Адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради. Представник позивача - адвокат Просяник Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що позивач під час стосунків з [PERSON] у 2009 році зареєстрував її та її доньку - [PERSON] у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Однак остання ніколи не мешкала разом з ними за цією адресою. З 2014 року позивач не мешкає у своїй квартирі. Разом з тим йому стало відомо, що у 2019 році [PERSON] зареєструвала у його квартирі також свого сина - [PERSON] . При цьому позивачу відомо, що останній живе разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Представник Відповідача - адвокат Крайняк І.М. в судовому засіданні зазначив, що з 1996 року [PERSON] (мати Відповідача) мешкала разом з Позивачем як подружжя. При цьому в цей період вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира за домовленістю було оформлена саме на [PERSON] . В 2009 році за згодою останнього у квартирі була зареєстрована Відповідач. У 2014 році Позивач з`їхав з квартири. В подальшому Відповідач почала мешкати там разом зі своєю матір`ю, а в 2019 році зареєструвала там і свого сина - [PERSON] . На теперішній час Відповідач та її син постійно мешкають у спірній квартирі. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що с 2017 року мешкає у спірній квартирі, а з 2019 році мешкає там разом зі своїм сином. При цьому зареєстрована вона була у спірній квартирі була ще з 2009 року, але не мешкала там. Оскільки Позивач у 2014 році виїхав з квартири, начебто для проходження служби в АТО, та тривалий час не приїжджав, то Відповідач і вирішила мешкати за адресою своєї реєстрації разом із матір`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що до травня 2020 року вона мешкала у будинку [ADDRESS] . Зазначила, що останні 3 року у квартирі, що належить позивачу мешкала Відповідач. Вона особисто кожного дня бачила Відповідача та її сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є сусідкою Позивача по поверху. Відповідач останні три року мешкає в квартирі Позивача разом зі своєю матір`ю та сином. Допитана у якості свідка в судовому засіданні [PERSON] повідомила, що вона мешкає поруч з спірною квартирою. З 2019 року у квартирі Позивача мешкає Відповідач зі своїм сином. Позивача свідок не бачила з 2014 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою Позивача. Раніше останній жив у своїй квартирі разом з [PERSON] , - матір`ю Відповідача, однак у 2014 році Позивач поїхав до зони АТО. А з 2019 року у спірній квартирі мешкає Відповідач. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу № 300-НД/300-Н від 17.09.1997, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Вказане право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Згідно Довідки № 10076 про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані окрім уповноваженого власника - [PERSON] , також [PERSON] з 30.07.2009, [PERSON] з 30.07.2009 та неповнолітній [PERSON] з 03.07.2019 р. Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи сусідами по будинку пояснили, що [PERSON] та її дитина - [PERSON] останні три роки мешкають у спірній квартирі. Суд критично сприймає надані до позовної заяви копії заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] с твердженням про не проживання у спірній квартирі Відповідача та її дитини. Так, вказані особи не були безпосередньо допитані в суді, будучи попередженими про кримінальну відповідальність. Суд позбавлений можливості встановити, що вказані особи взагалі існують, є мешканцями будинку [ADDRESS] та їм відомі обставини, що є суттєвими для вказаної справи. Позивачем надано до суду Акту обстежень умов проживання від 19.03.2021 року, складеного на підставі запиту представника позивача спеціалістами служби у справах дітей Управління із соціальних питань адміністрації Індустріального району ДМР. Так, згідно вказаного акту зазначено, що дитина за адресою: [ADDRESS] не проживає, оскільки в квартирі відсутні речі особистої гігієни та предмети навчання. Разом з тим, Відповідачами у якості дж доказу надано Акт обстежень умов проживання від 06.04.2021 року, складеного на підставі запиту представника Відповідача батьківським комітетом НВК № 138, згідно якого встановлено що в квартирі [ADDRESS] є все необхідне для тривалого вжитку дитини. Аналізуючи вказані акти, що суперечать один одному, суд надає їм оцінку у взаємозв`язку з іншими доказами у сукупності. Відповідно до пояснень позивача, останній не мешкає у спірній квартирі з 2014 року. В квартирі мешкає [PERSON] - мати відповідача по справі. Як пояснила Відповідач в судовому засіданні після реєстрації у 2019 році своєї дитини у квартирі [ADDRESS] вони почали жити разом з бабусею саме там. Вказані пояснення підтверджуються як показами сусідів, допитаних в судовому засіданні так і іншими письмовими доказами. Зокрема згідно відповіді Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс № 138» № 01-13/107 від 14.04.2021 р. 30.08.2019 року [PERSON] подала заяву про зміну місця проживання [PERSON] на адресу: [ADDRESS] . Таким чином на підставі всіх досліджених доказів судом встановлено, що з середини 2019 року Відповідач та її неповнолітня дитина мешкають за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що Відповідач була зареєстрована в спірній квартирі як член сім`ї позивача за його згодою. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 120) Відповідач не має свого іншого житла та не може відповідно і забезпечити реєстрацію своєї дитини - малолітнього [PERSON] на теперішній час, а тому, в разі зняття малолітньої дитини з реєстраційного обліку в квартирі тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, тобто, це суперечить інтересам дитини. Враховуючи наведене, в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed