Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2008 року. Від даного шлюбу у них дітей не має. Поряд з тим, зазначив що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Після одруження між ними постійно виникають сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань спільного життя через взаємні претензії один до одного. Відповідач не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сім'ї. Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач порушує подружню вірність, зустрічається з іншим чоловіком, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та є недоцільним. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить його інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому, просив суд такий між ними розірвати, оскільки через орган РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з'явився. В поданій до суду заяві просив справу слухати у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить такий задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 071906, виданого повторно 15 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 105. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «Хомишин». Від шлюбу сторони дітей не мають. Також судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечувала. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved