Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.08.2019 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.03.2019 Соснівським районним судом м.Черкаси прийнято рішення про стягнення з нього аліментів на користь повнолітньої дочки [PERSON] , що продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 16.08.2019 по 01.07.2023. Вказане рішення 16.05.2019 було залишене Апеляційним судом Черкаської області без змін та набрало законної сили. Вказав, що у зв`язку зі значним погіршенням його матеріального стану, виконання рішення суду про сплату аліментів у розмірі 1000 грн. на місяць для нього є неможливим, що призвело до заборгованості. Зазначив, що перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, не має роботи, перебуває з грудня 2018 року на обліку в Черкаському центрі зайнятості в пошуках роботи та отримує соціальну допомогу по безробіттю у розмірі 610 грн. на місяць, заощадження закінчилися, а інших доходів не має. Його доходів не вистачає навіть на утримання самого себе, тож змушений обмежувати себе у найнеобхіднішому, в тому числі і в харчуванні. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем змушений був звернутися до соціальної служби, та станом на сьогоднішній день отримує соціальну допомогу від держави у вигляді субсидії на сплату житлово-комунальних послуг. Вказав, що максимум, який він може сплачувати повнолітній доньці складає 300 грн. на місяць. Крім того зазначив що його батько тяжко хворіє на рак та інші хвороби, отримує мінімальну пенсію, а тому також потребує його допомоги. Відмітив, що [PERSON] навчається у Вінницькому національному медичному університеті ім. Пирогова на денній формі навчання - за кошти державного замовлення, мешкає в квартирі [ADDRESS] , що належить її матері [PERSON] , тож витрат на оплату навчання та проживання не потребує. Крім того, у власності [PERSON] перебуває квартира [ADDRESS] , яка здається нею в оренду за 5000 грн. в місяць. Також, мати відповідачки [PERSON] має дохід більше 30000 грн. в місяць від здійснення підприємницької діяльності, пенсії та роботи за основним місцем роботи, тож має змогу сплачувати на утримання доньки щонайменше 7500 грн. на місяць, що в повній мірі забезпечує всі потреби повнолітньої дочки. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, до 300 грн. на місяць, та визнати строк сплати аліментів до 23-річчя [PERSON] , а саме до [INFO]. В ході розгляду справи, а саме 22.11.2019, позивачем скерована до суду заява про уточнення позовних вимог. Вказав, що під час судового провадження відбулися певні зміни обставин, що призвело до необхідності уточнення позовних вимог. Зокрема, його батьку [PERSON] була встановлена І група інвалідності з потребою постійного стороннього догляду; у зв`язку із закінченням строку надання допомоги по безробіттю була припинена грошова допомога у розмірі 610 грн. на місяць; у зв`язку здійснення догляду за хворим батьком з 18.10.2019 йому була призначена департаментом соціальної політики ЧМР компенсація у розмірі 301 грн. на місяць за надання соціальних послуг інваліду І групи. Таким чином, його матеріальне становище значно погіршилося. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, до 150 грн. на місяць, та визнати строк сплати аліментів до 23-річчя [PERSON] , а саме до [INFO]. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідачки - адвокат Вовк А.І. 30.09.2019 скерував до суду відзив, в якому просив відмовити [PERSON] в позові у зв`язку з його необґрунтованістю. Вказав, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В позовній заяві [PERSON] зазначені обставини, які не відповідають дійсності. Так, доводи [PERSON] щодо здачі в оренду квартири [ADDRESS] та отримання щомісячного доходу [PERSON] в розмірі 5000 грн. нічим не доведені та не підтверджені, а є лише безглуздим припущенням позивача. Твердження [PERSON] , що [PERSON] відповідно до декларації про доходи може самостійно забезпечувати [PERSON] , не знімають з нього обов`язків щодо утримання його доньки. Твердження [PERSON] щодо відсутності доходу для сплати аліментів викликає сумніви, оскільки останній проживає у власному домоволодінні, який оснащений меблями та придатний для комфортного проживання, крім того має у користуванні автомобіль. Тому можна припустити, що позивач працює, але свої доходи приховує з метою уникнення сплати аліментів. Також посилання позивача на необхідність допомоги батькові, оскільки останній тяжко хворіє та потребує оперативного і медикаментозного лікування не обґрунтовані, оскільки у [PERSON] є ще два сини, які також можуть надавати йому допомогу, та дружина, яка отримує пенсію. Тому намагання [PERSON] першочергово допомогти батькові можна розцінювати як намагання уникнути сплати аліментів та є абсолютною маніпуляцією оточуючих. Крім того, позивач є власником автомобіля, двох причепів та має на праві власності високоліквідне нерухоме майно, яке міг би відчужити та сплатити визначені судом аліменти аж до закінчення дитиною навчання. Вказав, що Сімейний Кодекс містить перелік підстав для звільнення від сплати аліментів або зміни розміру аліментів у випадках, передбачених ст. 273 СК України. Однак з моменту прийняття рішення про сплату аліментів майновий стан ні особи, що платить аліменти - [PERSON] , ні особи, що їх отримує - [PERSON] , не змінився. Усі обставини і документи, які долучені до позову про зменшення розміру аліментів суд вже досліджував. Позивач 30.09.2019 скерував до суду відповідь на відзив, у якій зазначив наступне: ним була подана заява про відстрочку виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/9714/18 в порядку ст. 435 ЦПК України. Оскільки суддя Токова С.Є. перебувала у відпустці, розгляд заяви в строк був не можливий. Тому з метою уникнення нарахування боргу по сплаті аліментів, ним подана позовна заява про звільнення чи зменшення розміру аліментів, яка суддею Пересуньком Я.В. залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. На виконання ухвали суду, ним подана уточнена позовна заява та конкретизовані позовні вимоги, а саме про звільнення від сплати аліментів. Оскільки причиною подачі даної позовної заяви є скрутне матеріальне становище, було подане клопотання про зменшення розміру сплати судового збору до 100 грн., яке задоволене судом. Паралельно ним подана позовна заява про зменшення розміру аліментів до 300 грн. Тож твердження відповідачки про звернення неодноразово із клопотаннями про зменшення розміру судового збору є маніпуляцією відповідачки та намаганням ввести суд в оману. Зазначив, що у відзиві відповідачка посилається на рішення суду першої, апеляційної, касаційної інстанцій про стягнення аліментів, де начебто вже враховано всі обставини та підстави при розгляді цієї справи. Проте у вищезазначених судових справах платоспроможність [PERSON] та хвороба батька взагалі не досліджувались, про його дохід в розмірі 610 грн. на місяць взагалі не згадувалося, висновок про платоспроможність ґрунтувався виключно на тому, що повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] , як батько, зобов`язаний надавати таку допомогу. Щодо належної відповідачці квартири по [ADDRESS] наполіг, що зображена на скріншотах квартира є саме квартирою відповідачки, оскільки він у 2014 році робив у ній ремонт, що підтверджується відповідними фотографіями, зробленими ще до ремонту. Крім того, твердження відповідачки про наявні його доходи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та не відповідають дійсності, оскільки він отримує від держави субсидію, а машину використовує лише при нагальних потребах. Вказав, що аліменти сплачуються з доходу батьків, а не з продажу їх майна та руйнування їх усталеного життя. Зазначив, що у нього хворий на рак батько, який потребує його допомоги. Обираючи між спасінням життя батька і допомогою дочці, що продовжує навчання - вибір є очевидним, людське життя переважає. Тож, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, він на жаль не має можливості надавати матеріальної допомоги повнолітній дочці в обсязі 1000 грн. на місяць. Адвокатом відповідачки Вовком А.І. 28.11.2019 скероване заперечення на заяву про уточнення позовним вимог, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки вона не відповідає жодним нормам законодавства, та подана з порушенням норм Цивільного процесуального Кодексу України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а саме зменшити розмір стягуваних аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, до 150 грн. на місяць, у зв`язку з його скрутним матеріальним становищем. Додатково зазначив, що його доходи є незначними, яких не вистачає навіть на утримання самого себе; для погашення заборгованості за аліментами змушений був отримати кредит, щоб погасити частково борг; він здійснює догляд за хворим на рак батьком, що потребує значних витрат на лікування. Вказав, що вживає всіх можливих заходів для офіційного працевлаштування, однак людину 48 років та який є фігурантом кримінального провадження за заявою [PERSON] про завдання їй тілесних ушкоджень, ніхто не хоче брати на роботу. Представник відповідачки - [PERSON] та адвокат Вовк А.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві. Вказували, що доводи, на які в позові посилається позивач, вже досліджувались як судом першої, так і апеляційної інстанції при розгляді справи про стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів, а нових обставин для зменшення розміру аліментів позивач не наводить. Крім того, представник позивачки (її мати) є інвалідом ІІ групи, однак продовжує працювати аби забезпечити себе, своїх батьків та доньку, а тому позивач також міг би вжити заходів для працевлаштування, оскільки є особою працездатного віку. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, зазначених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивачем [PERSON] подана до суду заява про зменшення розміру судового збору до сплаченого, з огляду на важкий матеріальний стан. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд в порядку, передбаченому законом може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Із доданих до заяви про зменшення розміру судового збору документів вбачається, що доводи, наведені позивачем, є поважними, а тому наявні підстави для зменшення розміру судового збору до 100 грн., які згідно квитанції № ПН242 від 07.08.2019 вже сплачені позивачем [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ суду необхідно встановити сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 роки; 2) продовження нею навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 17.11.2015 було розірвано. За час перебування у шлюбі [INFO] у них народилась дочка - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] , виданого 03 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з довідки № 2191/1870 від 04.10.2017, [PERSON] є студенткою денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «медицина» Вінницького національного медичного університету ім. І.М. Пирогова за держзамовленням; термін навчання 6 років, рік закінчення - 2023 рік. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року у справі № 712/9714/18, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року, із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на навчання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16 серпня 2018 року до 01 липня 2023 року. Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції, врахувавши матеріальний стан [PERSON] та потреби [PERSON] , дійшов висновку щодо можливості стягнення із [PERSON] аліментів на період навчання доньки в розмірі 1000 грн. щомісяця. Колегія суддів Апеляційного суду Черкаської області погодилась із висновками суду першої інстанції, вважаючи, що [PERSON] є особою працездатного віку та може надавати допомогу своїй повнолітній дочці, яка потребує аліментів у зв`язку з навчанням. Крім того, [PERSON] звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про звільнення від сплати аліментів, підставами неможливості сплати аліментів зазначав незначний дохід, відсутність офіційного працевлаштування, онкологічне захворювання батька, наявність у дочки квартири, яка здається в оренду, значний дохід матері відповідачки. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2019 року у справі № 712/9467/19 [PERSON] в задоволенні позову відмовлено. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Так, якщо суд встановить, що платник аліментів має на утриманні особу, яку він за законом зобов`язаний утримувати, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина З статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 виклав правову позицію у справі № 143цс 13, якою роз`яснив, що в законодавстві відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. За положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки. Як зазначив позивач, на даний час він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, оскільки його матеріальний стан значно погіршився. Крім того, посилався на ті ж обставини та докази, які вже були прийняті судами до уваги при винесенні рішень. Так, підставами звільнення від сплати аліментів [PERSON] зазначав незначний дохід, відсутність офіційного працевлаштування, онкологічне захворювання батька, наявність у дочки квартири, яка здається в оренду, значний дохід матері відповідачки. Дані обставини були взяті судом до уваги та досліджені при прийнятті рішення. Так, в ході вивчення цивільної справи № 712/9714/18 вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи врахували доводи [PERSON] про його наявний дохід, взяли до уваги онкологічне захворювання його батька, наявність рухомого та нерухомого майна у нього та його доньки, а також можливу здачу в оренду квартири [PERSON] , та надали їх правову оцінку. Звертаючись до суду із даним позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] фактично посилався на аналогічні докази щодо свого незначного доходу, неможливості офіційного працевлаштування, вказав на онкологічне захворювання батька, на лікування якого витрачається значна сума коштів, зазначив про наявність у дочки квартири, яка, з його слів, здається в оренду, відмітив значний дохід матері відповідачки, яким вже було надано оцінку при вирішенні справ про стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів. Інших доводів та доказів на підтвердження неможливості сплати ним аліментів у розмірі 1000 грн. не навів. Жодних доказів, які б підтверджували непрацездатність позивача чи неможливість його працевлаштування, суду також надано не було. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо доводів позивача про отримання ним щомісячно доходу в розмірі 301 грн., які він отримує за надання соціальних послуг своєму батькові - інваліду І групи, суд відноситься критично та зазначає про наявність у [PERSON] на праві власності автомобіля марки «Деу Ланос», 2008 року випуску, двох автомобільних причепів, земельної ділянки площею 0,15 га у селі Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, а також 53/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , що свідчить про наявність у [PERSON] можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання та потребує утримання. Водночас посилання [PERSON] на ту обставину, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів його батьку підтверджений діагноз - рак, проведені оперативні втручання та призначена І група інвалідності, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки онкологічне захворювання батька враховувалось судами під час розгляду справи про стягнення аліментів. Крім того, пояснення позивача про те, що відповідач здає в оренду належну їй на праві власності квартиру у м. Черкаси, що свідчить про отримання донькою доходу щомісячно, не підтверджено належними та допустимими доказами. Щодо доводів позивача про значний матеріальний дохід матері відповідачки, яка могла б самостійно задовольнити всі потреби їх дитини, суд відноситься критично, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про зменшення розмір аліментів повинен довести саме відсутність своєї можливості брати участь у наданні відповідного утримання, та не залежить від доходів іншого з батьків повнолітньої дочки (сина). На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.(стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства») Тобто, судом не встановлено жодних правових підстав для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.03.2019, оскільки позивачем не надано суду належних доказів того, що його матеріальний стан, з урахуванням його зміни, не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом. Суд вважає, що у даному випадку розмір аліментів, які щомісячно сплачує [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час її навчання у визначеному раніше судом розмірі - 1000 грн., є розумним, не суперечить приписам норм сімейного права, а також буде справедливим балансом між захистом прав повнолітньої доньки на час її навчання, а також захистом прав сторін справи з урахуванням майнового стану кожної з них. Посилання позивача на неможливість працевлаштування в зв`язку з відсутністю попиту на фахівців його професії (вчитель фізичного виховання), з урахуванням його вікової категорії, а також необхідність доглядати хворого батька, суд оцінює критично, враховуючи наведені вище аргументи та зважаючи на те, що позивач є особою працездатного віку, не є інвалідом, а тому має можливість працювати та надавати допомогу як батькам, так і дитині. На підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed