Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.07.2018 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом тривалого часу він працював у вугільній промисловості. Його загальний стаж роботи складає 17 років 10 місяців 15 днів, з них 14 років 2 місяці 19 днів - в умовах впливу шкідливих факторів. З відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 10.08.1999 року по 12.01.2017, тобто більше сімнадцяти років, з 01.06.2004 року працював на посаді гірника очисного вибою з повним робочим днем в шахті. Звільнено його було на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя, що підтверджується доданою до заяви копією трудової книжки. Під час роботи в шахті він отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 08.09.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора пил; робоча поза, фізичне навантаження, вимушені нахили; шум. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок та тулубу) фактична величина 138,7 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів рук та плечового поясу) фактична величина 64,0 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 30 кг при нормативному значенні 30 кг. Запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксиду кремнію 5,0 % складала - 78,1 мг/м.куб. (ГДК 10 мг/м.куб.) протягом 81,0 % часу робочої зміни. Шум від працюючого обладнання 93 дБА (ГДР 80 дБА) (копія акту додається). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 24/594 від 04.07.2017 року йому було поставлено наступний діагноз хронічна радикулопатія L5, S1 справа в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом; хронічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON]; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), захворювання професійні, встановлені вперше. Крім того,\~відповідно до\~виписки №\~587\~від 11.07.2017\~року із\~медичної картки\~амбулаторного (стаціонарного)\~хворого,\~вищевказаною установою\~йому були\~надані лікувальні\~та трудові\~рекомендації,\~а саме\~протипоказано роботу\~в умовах\~дії пилу,\~фізичного навантаження,\~вимушеної робочої\~пози,\~інтенсивного виробничого\~шуму,\~несприятливого мікроклімату.\~Також було\~рекомендовано спостереження\~та лікування\~у невролога,\~терапевта,\~ЛОР-лікаря,\~профпатолога за\~місцем проживання,\~динамічне спостереження\~клініки профзахворювань,\~курси відновлюючого\~лікування,\~санаторно-\~курортне лікування\~в санаторіях\~пульмонологічного та\~неврологічного профілю. 23.10.2017 року згідно довідок Медико-соціальної експертної комісії йому первинно встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.11.2019 року, потребу в медикаментозному та санаторно курортному лікуванні. Крім того, йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. Лікування за наслідками професійних захворювань він продовжує і зараз. Стан його здоровя не є стабільним. У нього постійні болі в поперековому відділі хребта, періодично дуже різкі, які посилюються при незначному фізичному навантаженні, при русі, з ірадіацією в праву ногу, оніміння в ній, судоми в литкових мязах, він відчуває ускладнення при ходьбі, обмеження рухів, практично не може поворухнутись без болі, крім того, у нього постійний кашель, ускладнене дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, бистра стомленість, поганий сон, загальна слабкість, шум в вухах, зниження слуху (на підтвердження додаються епікризи та виписки із медичної картки, аудіограма). Він вважає, що внаслідок отримання трьох професійних захворювань йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він протягом тривалого часу постійно страждає від фізичного болю, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, він став інвалідом. Тривалий час він перебував на лікуванні. Через поганий стан здоровя він був вимушений звільнитися з шахти і зараз не працює, хоча ще міг би працювати і виконувати ту саму роботу, яку виконував до отримання захворювань, оскільки на момент звільнення йому було всього 37 років. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. В результаті отриманих професійних захворювань він втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Він не може виконувати більшість фізичної роботи по дому, її виконує дружина, оскільки через стан свого здоровя він нічим не може їй допомогти. Крім того, він є батьком, у нього двоє доньок, 2000 та 2007 років народження, які потребують від нього певної допомоги, в тому числі і матеріальної. Раніше все це він собі міг дозволити, а в даний момент його дохід суттєво знизився, та ще і чималі кошти йдуть на лікування та відновлення після отриманих професійних захворювань. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманих захворювань та тяжкого стану мого здоровя. При цьому слід зважати на тривалість та глибину моральних та фізичних страждань, на безліч негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання трьох професійних захворювань, а також на незворотність значного погіршення стану здоровя. З огляду на ці обставини позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду з підстав, передбачених законодавством, оскільки він не забезпечив його безпечних і нешкідливих умов праці. Розмір заподіяної йому моральної шкоди позивач оцінює в 150000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське» не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сума моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн. є значно завищеною і не відповідає вимогам розумності та справедливості. Просив врахувати, що внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого стану здоровя у позивача під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійного захворювання, і з цих причин відповідачем своєчасно не було усунуто позивача від дії шкідливих факторів і виробничого середовища. Зясувавши обставини у справі, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «ШУ «Покровське» з 10.08.1999 року по 12.01.2017, тобто більше сімнадцяти років, з 01.06.2004 року працював на посаді гірника очисного вибою з повним робочим днем в шахті. Звільнено його було на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-7). Під час роботи в шахті позивач [PERSON] отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 08.09.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора пил; робоча поза, фізичне навантаження, вимушені нахили; шум. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок та тулубу) фактична величина 138,7 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів рук та плечового поясу) фактична величина 64,0 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 30 кг при нормативному значенні 30 кг. Запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксиду кремнію 5,0 % складала - 78,1 мг/м.куб. (ГДК 10 мг/м.куб.) протягом 81,0 % часу робочої зміни. Шум від працюючого обладнання 93 дБА (ГДР 80 дБА) (а.с. 16-17). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 24/594 від 04.07.2017 року йому було поставлено наступний діагноз хронічна радикулопатія L5, S1 справа в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом; хронічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON]; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), захворювання професійні, встановлені вперше (а.с. 15). Крім того,\~відповідно до\~виписки №\~587\~від 11.07.2017\~року із\~медичної картки\~амбулаторного (стаціонарного)\~хворого,\~вищевказаною установою\~позивачу були\~надані лікувальні\~та трудові\~рекомендації,\~а саме\~протипоказано роботу\~в умовах\~дії пилу,\~фізичного навантаження,\~вимушеної робочої\~пози,\~інтенсивного виробничого\~шуму,\~несприятливого мікроклімату.\~Також було\~рекомендовано спостереження\~та лікування\~у невролога,\~терапевта,\~ЛОР-лікаря,\~профпатолога за\~місцем проживання,\~динамічне спостереження\~клініки профзахворювань,\~курси відновлюючого\~лікування,\~санаторно-\~курортне лікування\~в санаторіях\~пульмонологічного та\~неврологічного профілю\~(а.с.\~13). 23.10.2017 року згідно довідок Медико-соціальної експертної комісії позивачу [PERSON] первинно встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.11.2019 року, потребу в медикаментозному та санаторно курортному лікуванні. Крім того, йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 23.10.2017 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, третю групу інвалідності (а.с. 8-9). В звязку цим 25.07.2018 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обовязку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Лікування за наслідками професійного захворювання позивач продовжує і зараз. Стан його здоровя залишається досить тяжким, в звязку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує реабілітаційного лікування. Внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після встановлення професійного захворювання та відсотка встати працездатності, а також в подальшому він зазнав і продовжує зазнавати сильного фізичного болю і страждань, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Крім того, позивач є батьком двох дітей, 2000 та 2007 років народження, які потребують від нього певної допомоги, в тому числі і матеріальної (а.с. 18-19). Вищевикладені обставини негативно позначаються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого захворювання та тяжкого стану його здоровя. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Наслідки професійного захворювання призвели до втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме те, що професійна працездатність в звязку з професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, він визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 52000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial