Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 лютого 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача приватного підприємства «Земля Поділля», в якому просить, з врахуванням заяви поданої 4 квітня 2016 року про зміну предмету позову, заяви поданої 3 травня 2016 року про зменшення позовних вимог, заяви поданої 17 травня 2016 року про збільшення позовних вимог, зобов'язати відповідача виконати усі зобов»язання покладені на нього Договором №87-М від 19 вересня 2013 року, що був укладений між ПП «Земля Поділля» та нею, зобов»язати відповідача розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зобов'язати відповідача подати документацію із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, визнати неправомірним порушення позивачем строків розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передбачених Договором від 19 вересня 2013 року №87-М, стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до умов Договору №87-М від 19 вересня 2013 року, що був укладений між нею та ПП «Земля Поділля», останній (розробник) за її (замовник) дорученням розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зобов'язався виконати роботи із складання документів із землеустрою. Строк виконання роботи, встановлений п.5.2 Договору, шість місяців, розпочинався з моменту надання замовником розробнику всієї необхідної документації та повної оплати за розробку технічної документації. Посилаючись на те, що ці вимоги нею було виконано ще у вересні 2013 року, а також те, що відповідач ні по закінченню шестимісячного строку, ні на її звернення від 20 квітня 2015 року, умови договору не виконав, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала письмове клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності та у відсутності її представника за довіреністю [PERSON] Вказала, що зменшені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ПП «Земля Поділля» Пилипець М.С. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на замовлення позивача, відповідно до договору №87-М від 19 вересня 2013 року, виготовлена в строк, ще 7 листопада 2013 року. В подальшому виникли непередбачувані ними обставини. Так, коли ПП «Земля Поділля» подало технічну документацію Державному кадастровому реєстратору відділу Держземагенства у Борщівському районі для реєстрації земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована у [ADDRESS] Борщівського району, державним кадастровим реєстратором було виявлено, що за даними Державного земельного кадастру така земельна ділянка не входить у межі земель Худиківської сільської ради, зокрема села Худиківці, а винесена у межі сусіднього смт.Мельниця-Подільська. Якщо докладніше, раніше зареєструвати земельну ділянку не дозволяв доступний функціоналом НКС (Національна кадастрова система) у зв»язку з неузгодженістю меж населених пунктів смт.Мельниця-Подільська та с.Худиківці. Тому реєстрація такої земельної ділянки проведена не була. І в цьому вини ПП «Земля Поділля» не має. Представники ПП «Земля Поділля» неодноразово спілкувалися із представником позивача [PERSON], пояснювали причину, з якої державний кадастровий реєстратор не міг провести реєстрацію. Також ПП «Земля Поділля» неодноразово зверталися із запитами до відділу Держземагенства у Борщівському районі про виправлення помилки в Національній кадастровій системі. Окрім того, на неодноразові звернення ПП «Земля Поділля» 13 квітня 2016 року відділом Держгеокадастру у Борщівському районі було здійснено реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована у [ADDRESS] Борщівського району. А отже умови договору №87-М від 19 вересня 2013 року зі сторони ПП «Земля Поділля» виконані. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Згідно ст.22 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV, землеустрій здійснюється на підставі, в тому числі, б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою, відповідно до ч.3 ст.26 цього ж Закону, регулюються законодавством України і договором. 19 вересня 2013 року, згідно умов Договору №87-М, між ПП «Земля Поділля» (Розробник) та [PERSON] (Замовник) укладено договір, за яким остання доручила розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а Розробник зобов'язався виконати роботи із складання документів із землеустрою. Технічна документація із землеустрою розробляється на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка надана у власність [PERSON] згідно рішення Худиківської сільської ради, з них: 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Строк виконання роботи, встановлений п.5.2 Договору, шість місяців, розпочинається з моменту надання Замовником Розробнику всієї необхідної документації та повної оплати за розробку технічної документації. Як вбачається з представленої представником відповідача в судове засідання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконання останньої завершено ще 07 листопада 2013 року. Частина 4 статті 26 Закону України «Про землеустрій» визначає, що якщо інше не встановлено договором, подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником. Згідно умов Договору від 19 вересня 2013 року №87-М питання щодо подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру не виокремлено. 25 листопада 2013 року позивач [PERSON] оплатила кошти за надання адміністративних послуг відділом Держземагенства у Борщівському районі, а саме, за державну реєстрацію земельної ділянки, та 26 листопада 2013 року подала заяву до відділу Держземагенства у Борщівському районі із проханням зареєструвати земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована у [ADDRESS] Борщівського району. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, ПП «Земля Поділля» після виготовлення технічної документації відразу подало останню Державному кадастровому реєстратору відділу Держземагенства у Борщівському районі для реєстрації земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована у [ADDRESS] Борщівського району. Однак, раніше зареєструвати земельну ділянку не дозволяла неузгодженість меж населених пунктів смт.Мельниця-Подільська та с.Худиківці, що значилася в Національній кадастровій системі. За даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102351462016 від 13 квітня 2016 року, за заявою [PERSON] до Державного земельного кадастру 13 квітня 2016 року внесено відомості про земельну ділянку площею 0,2500 га для, що знаходиться у [ADDRESS], цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності: приватна, та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER]. За таких обставин, умови Договору від 19 вересня 2013 року №87-М повністю виконані. Щодо збільшених позивачем вимог, а саме, визнати неправомірним порушення позивачем строків розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передбачених Договором від 19 вересня 2013 року №87-М, суд, враховуючи відсутність у заяві викладу обставин, якими позивач обґрунтовує таку свою вимогу, приходить до висновку, що така вимога є безпідставною, а обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є неналежним. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. З огляду на наведену норму, а також те, що вимоги позивача були задоволені відповідачем після пред»явлення позову, суд вважає, що витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст..22,26 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV, ст.ст.525, 526, 610, 612 ч.1, 626 ч.1, 629 ЦК України,

Outcome: approved