Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 грудня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що 28 квітня 2012 року вона з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON]. 01 вересня 2016 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області шлюб між ними був розірваний. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоч він працездатний і має можливість надавати таку допомогу, так як аліменти нікому більше не сплачує, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Угоди про сплату аліментів в добровільному порядку між ними не досягнуто. Тому просить стягувати з відповідача аліменти примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, в його обгрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], але не 1/4 частину, як просить позивач, а 1/6 частину його заробітку (доходу), мотивуючи тим, що позивачу було відомо про народження у нього 10 листопада 2016 року сина від іншого шлюбу [PERSON], якого він також має утримувати, так само як і свою непрацюючу дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, у телефонній розмові суду пояснила, що вона отримала позовну заяву з додатками та ухвалу суду, не погоджується з позовними вимогами [PERSON] про стягнення аліментів, так як сама подала позов до суду про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини та дружини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом установлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5), яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідач, як батько дитини, в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на свою дочку не надавав, хоч повинен надавати таке утримання. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Позивач [PERSON] виклала у позовній заяві неправдиві відомості про те, що відповідач інших неповнолітніх дітей, крім дочки [PERSON], не має. Відповідач [PERSON] надав суду докази, що він одружився з [PERSON] 30 вересня 2016 року та від цього шлюбу у них 10 листопада 2016 року народився син [PERSON], яких він також повинен утримувати (а.с.23,24). На даний час [PERSON] звернулася в Кременчуцький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацюючої дружини. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача, який є реальним, відповідає принципам розумності та справедливості та вимогам закону. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: partial