Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.09.2019р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з [PERSON] , відповідачем у справі, перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2005 року, від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З 18 грудня 2018 року вони мешкають окремо, дитина проживає разом з нею ( [PERSON] ). Зазначає, що можливості зберегти сім`ю не має, заходи щодо примирення не потрібні, оскільки це суперечить її інтересам. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] свої вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, згідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, на розірвання шлюбу згоден, та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 16 квітня 2005 року виконкомом Шабельківської селищної ради місто Краматорськ Донецької області, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 квітня 2005 року, актовий запис №7. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.2008р, актовий запис №956). З наданих до суду заяв вбачається, що позивачка підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім`єю майже рік, живуть окремо, відносини підтримують, спільним побутом не пов`язані, обидва бажають розірвати шлюб, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки за її клопотанням залишити теж саме - « [PERSON] ». Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову характеру, тобто 384,20грн. Решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову в сумі 384,20грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved