Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те що 21.05.2015році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В травні 2015 року позивачка разом з дочкою [PERSON] виїхала в місто Мерефа, Харківського району, Харківської області. 21 вересня 2015 року одружилася з [PERSON]. \~ Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Позивач не заперечувала щодо винесення заочного рішення. \~ Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін спору, та дослідивши докази у справі, встановив наступні її обставини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб, визначений ст. 16 ЦК України. 21 вересня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в Мереф`янській міській раді Харківського району Харківської області. \~ Щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 160 СК України. місце проживання дитини, яка не досягла чотирнадцяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько дитини проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особисту схильність дитини до кожного з них, її вік, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст. 161 СК України). Конвенція про права дитини від 20 листопада 1959 року, виходячи з рівності прав матері та батька, в \~п.1 та 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд зазначає\~те, що більшу увагу та турботу про неповнолітню [PERSON], [INFO], виявляє її матір [PERSON], а тому з врахуванням її особистих якостей, саме з нею слід визначити місце проживання дитини. Суд приходить до висновку, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зняття неповнолітньої [PERSON] з реєстраційного обліку, оскільки, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З чого вбачається, що рішення суду є підставою для зняття з реєстрації.

Outcome: partial