Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 листопада 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2011 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Одруження для них виявилося невдалим, так як поступово сімейне життя погіршувалося, вони не знайшли порозуміння між собою, через що між ними постійно виникали сварки. Вони втратили повагу та любов один до одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, сімейні стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, просила не призначати строк для примирення, так як повністю втратила почуття до чоловіка, шлюб розпався остаточно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погоджується на розірвання шлюбу, вважає, що шлюб розпався остаточно, також просив не призначати строку для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та сварки вони припинили сімейні стосунки, на даний час проживають окремо за різними адресами. Позивач втратила почуття до чоловіка, шлюб розпався з вини обох сторін. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у них відсутні. Просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок (а.с.1), тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ці судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved