Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач 18.10.2016 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, виділення в окрему одиницю 2/25 та 1/20 (а разом 13/100) житлового будинку по [ADDRESS], що належать [PERSON] та складають квартиру №6 загальною площею 61,3 кв.м. (а саме: житлова кімната 6-1 площею 22,5 кв.м., житлова кімната 8-1 площею 8,6 кв.м., санвузол 6-2 площею 2,9 кв.м., приміщення Х площею 9,1 кв.м. (кухня), приміщення ІХ площею 6,2 кв.м. (коридор), приміщення VІІІ площею 12,0 кв.м. (веранда)) та припинити право спільної часткової власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явилася, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що[PERSON], є співвласником житлового будинку по [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Полтавською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 14 травня 1997 року за №3-797 [PERSON] належать 2/25 частин житлового будинку, котрі були ним успадковані після смерті матері [PERSON]. Позивач проживає разом із своєю сім'єю дружиною [PERSON], доньками [PERSON] та [PERSON], зятем [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. До складу квартири входять житлова кімната 6-1 площею 22,5 кв.м., житлова кімната 8-1 площею 8,6 кв.м., санвузол 6-2 площею 2,9 кв.м., приміщення Х площею 9,1 кв.м. (кухня), приміщення ІХ площею 6,2 кв.м. (коридор), приміщення YІІІ площею 12,0 кв.м. (веранда). Також співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (1/10), [PERSON] (2/25), [PERSON] (4/50), [PERSON] (4/50), [PERSON] (4/25), [PERSON] (3/20) та [PERSON] (1/20). Окрім цього, 3/10 виділено в окрему одиницю. Разом зазначені частки складають одиницю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину [PERSON] відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON], котра значиться у якості співвласниці 1/20 частин житлового будинку по [ADDRESS] є насправді однією і тією ж особою що й [PERSON]. «[PERSON]» є дівочим прізвищем [PERSON], а «[PERSON]» її прізвище після заміжжя. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] від 03 листопада 1950 року. Так, після смерті матері [PERSON], позивачем було успадковано 2/25 частин житлового будинку по [ADDRESS], про що було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом та фактично прийнято спадщину, котра склала 1/20 частину житлового будинку по [ADDRESS], власницею яких значиться [PERSON]. У рішенні Октябрського районного суду м. Полтави №2-445/07 від 03 січня 2007 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою і визнання безпідставною відмови в дачі згоди на будівництво жилого будинку та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про припинення дій, які порушують право власності зазначено, що [PERSON] належить 2/25 та 1/20 частин житлового будинку по [ADDRESS] Згідно частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У вересні 2016 року позивач здійснив 2 спроби зареєструвати місце проживання свого зятя [PERSON] в квартирі [ADDRESS], але обидва рази нам було відмовлено у цьому. Відповідно до пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, одним із документів, що мають подаватися для реєстрації місця проживання особи є згода співвласників житла. На даний час фактично співвласниками є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Разом з тим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно співвласниками житлового будинку значаться [PERSON], [PERSON], [PERSON] (нині померлий), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (нині померла). Єдиним шляхом усунути наявні перешкоди в реалізації свого права власності, котре гарантує право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і шляхом надання згоди на вселення та послідуючу реєстрацію місця проживання будь-яких осіб є припинення права спільної часткової власності та визнання за собою права власності на квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, у зв'язку із тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості співвласників значаться померлі [PERSON] та [PERSON] укласти нотаріальний договір із всіма співвласниками про виділ частки в окрему одиницю є неможливим. Відповідно до ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно із ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження №111 від 30.09.2016 року, виготовленого судовим експертом [PERSON] виділити в самостійний об'єкт нерухомого майна квартиру в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] що належить на праві приватної власності [PERSON] і складається з кімнати 6-1 площею 22,5 кв.м., санвузола 6-2 площею 2,9 кв.м., кімнати 8-1 площею 8,6 кв.м., веранди №YIII площею 12,0 кв. м.,коридору № ІХ площею 6,2 кв.м., кухні №Х площею 9,1 кв. м. технічно можливо. Відповідно до пункту 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року №55 (надалі - Інструкція) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 та ст. 319 даного кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Оскільки виділ майна не суперечить закону та не порушує прав інших співвласників, що підтверджується висновком експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження №111 від 30 вересня 2016 року, виконаного судовим експертом [PERSON], суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,керуючисть ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 356, 364 ЦК України, ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved