Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач 26.10.2016 року звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.03.2011 року між ТОВ «Альфа Фінанс» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 100006-6, згідно якого остання отримала у лізинг предмет лізингу транспортний засіб марки Honda моделі CR-V Sport колір коричневий, типу загальний легковий універсал-В, державний номер [NUMBER], [INFO], номер кузова/шасі №SHSRE7870BU0001555, строком на 60 місяців, а відповідач зобовязався прийняти предмет лізингу, сплачувати за користування предметом лізингу протягом строку, встановленого у договорі. В подальшому ТОВ «Альфа фінанс» відступило право вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна Лізингова компанія «ЛЕНД-ЛІЗ». Проте лізингоодержувачем в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого станом на 04.10.2016 року має заборгованість, яка складається із основної суми заборгованості у розмірі 83\~826,34 грн., пеня у розмірі 16\~448,72 грн., 3% річних у розмірі 822,51 грн., інфляційні витрати у розмірі 16\~936,75 грн. та збитки у розмірі 38\~643,29 грн., а загалом 159\~177,61 грн. Позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу, а також покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення та просить суд слухати справу у їх відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, будучи належним чином повідомленим про день слухання справи. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.03.2011 року між ТОВ «Альфа Фінанс» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 100006-6, згідно якого остання отримала у лізинг предмет лізингу транспортний засіб марки Honda моделі CR-V Sport колір коричневий, типу загальний легковий універсал-В, державний номер [NUMBER], [INFO], номер кузова/шасі №SHSRE7870BU0001555, строком на 60 місяців, а відповідач зобовязався прийняти предмет лізингу, сплачувати за користування предметом лізингу протягом строку, встановленого у договорі. Відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) від 10 червня 2015 року ТОВ «Альфа Фінанс» відступив, а ТОВ «Універсальна Лізингова компанія «ЛЕНД-ЛІЗ» набуло права вимоги за договорами фінансового лізингу згідно переліку, який визначений у додатку № 1 до договору, в якому, зокрема - договір фінансового лізингу № 100006-6 від 09.03.2011 року. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Згідно графіку платежів, що є додатком № 1 до договору фінансового лізингу № 100006-6 від 09.03.2011 року, відповідач зобовязана сплачувати лізингодавцю щомісячні платежі 31.03.2011 року у розмірі 2789,03 грн.. в період з 30.04.2011 року по 29.02.2016 року у розмірі 8382,38 грн. щомісяця та 08.03.2016 року у розмірі 5\~497,26 грн. Так, відповідач порушив зобовязання за договором фінансового лізингу та станом на 04.10.2016 року має заборгованість, яка складається із основної суми заборгованості у розмірі 83\~826,34 грн., пеня у розмірі 16\~448,72 грн., 3% річних у розмірі 822,51 грн., інфляційні витрати у розмірі 16\~936,75 грн. та збитки у розмірі 38\~643,29 грн., а загалом 159\~177,61 грн. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~ лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. 16 липня 2015 року на адресу відповідача було направлено претензію від 01.07.2015 року № 155/15/1 про сплату заборгованості за договором лізингу та додано рахунку на сплату боргу, але відповідач не виконав претензію. 18 вересня 2015 року на адресу відповідача було направлено повідомлення від 14.09.2015 року № 1680/15 про відмову від договору фінансового лізингу № 100006-6 від 09.03.2011 року з вимогою повернути предмет лізингу, але відповідач предмет лізингу не повернув. Крім того, ТОВ «УЛК «ЛЕНД-ЛІЗ» розмістило інформацію про розірвання договору фінансово лізингу № 100006-6 від 09.03.2011 року в офіційному друкованому виданні «Урядовий курєр» від 26.09.2015 року № 178 (5552), тому предмет лізингу відповідач повинен був повернути не пізніше 06.10.2015 року. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений про припинення договору і вимогу сплатити заборгованість та повернути предмет лізингу. Як вбачається з матеріалів справи позивач скористався своїм правом передбаченим щодо вилучення предмету лізингу у Лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріусу. Так, 20.10.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис за реєстром 14425, про повернення лізингоодержачем на користь лізингодавця предмету лізингу. Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на час розгляду справи обєкт лізингу позивачу не повернено, умови договору фінансового лізингу не виконано щодо його припинення та відповідач продовжує користуватись предметом лізингу без сплати поточних лізингових платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК Україниє будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Cудом було встановлено, що відповідач свої зобовязання перед позивачем згідно умов договору фінансового лізингу № 100006-6 від 09.03.2011 року не виконав, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, яка складається із основної суми заборгованості у розмірі 83\~826,34 грн., пеня у розмірі 16\~448,72 грн., 3% річних у розмірі 822,51 грн., інфляційні витрати у розмірі 16\~936,75 грн. та збитки у розмірі 38\~643,29 грн., а загалом 159\~177,61 грн. підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2\~387,66 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved