Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката - Давигори С.А., звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який являвся їй чоловіком, незважаючи на те, що вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак вони прожили однією сім`єю більше двадцяти років. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою - [ADDRESS] . Померлий [PERSON] заповіту не залишив. В установлений законом термін вона подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Черкаського МНО Корчемної М.В., в якої заведена спадкова справа №02/18 від 27.06.2018 року. За рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.12.2019 року у справі №712/11459/19 встановлено факт спільного постійного проживання однією сім`єю [PERSON] [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] , з 1995 року по 06.05.2018 року за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що її вселення у квартиру було зі згоди чоловіка [PERSON] , який дозволив їй вселитися в житло, проживати в ньому, як члену його сім`ї, а не сторонній особі, однак письмової згоди чоловіка у вигляді документу вона не має. ЇЇ чоловік був наймачем квартири [ADDRESS] , він її вважав членом своєї сім`ї, тому вона має право віднести себе до членів сім`ї наймача, з правомірним вселення у квартиру у 1995 році. У березні 2020 року в письмовому вигляді було звернення до виконавчого комітету Черкаської міської ради з проханням переоформити на її ім`я особовий рахунок у квартирі [ADDRESS] на підставі встановлених обставин рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси та у зв`язку із смертю чоловіка. У червні 2020 року вона, маючи на руках рішення Соснівського районного суду м.Черкаси, яким встановлений їхній спільний побут, існування сім`ї з померлим [PERSON] звернулася до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради зі заяви про реєстрацію місця проживання у квартирі [ADDRESS] , подавши існуючі у неї документи. Заява була прийнята адміністратором, однак. 04.06.2020 року у реєстрації місця проживання відмовлено з причин не подання документів, що підтверджують право на проживання у житлі (п.18 Правил реєстрації місця проживання постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року.). Просить суд визнати її - [PERSON] , [INFO] , наймачем квартири [ADDRESS] визнавши за нею право на користування на житлове приміщення за раніше виданим ордером на житлове приміщення [NUMBER] виданий виконавчим комітетом Придніпровського райвиконкому №104 від 15.03.1995 року. 29 червня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 29 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 04 листопада 2020 року ухвалою суду залучено в якості співвідповідача до участі у справі Виконавчий комітет Черкаської міської ради. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. У відзиві на позов представник Черкаської міської ради зазначив, що вважають позовні вимоги не обгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення Представник Виконавчого комітету Черкаської міської ради за дорученням в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду клопотання, в якому зазначено, що в зв`язку з неможливістю представника брати участь у розгляді справи просить розглядати справу за їхньої відсутності. Також вказали, що при вирішенні спору просять врахувати позицію викладену в відзиві на позов. Суд заслухавши пояснення позивача [PERSON] , покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Монастерищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до Ордеру на жиле приміщення № [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Придніпровської ради народних депутатів м. Черкаси від 06.06.1995 року, [PERSON] з сім`єю із 1 людини мав право на зайняття жилого приміщення жилою площею 17,07 кв.м., яке складалося з 1 кімнати за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі рішення Придніпровського райвиконкому № 104 від 15.03.1995 року. Відповідно до Листа Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 21.06.2018 за № 10684-01-10, відповідно до адресної картки особи за адресою: [ADDRESS] станом на 31.05.2018 зареєстрований був [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2019 року та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2020 року встановлено факт спільного постійного проживання однією сімєю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , з 1995 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки № 1260 від 12.06.2020 року, виданої «Четвертим Черкаським міським центром первинної медико-санітарної допомоги» - [PERSON] , 1968 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Частиною 2 ст. 65 ЖК УРСР визначено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно до ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. В постанові Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за №2, зокрема у п. 9, роз`яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. З огляду на зазначені вимоги закону та викладені у Постанові роз`яснення, суд вказує на те, що однією з підстав задля визнання за членом сім`ї наймача права користування жилим приміщенням після смерті його наймача, є встановлення факту спільного їх проживання у цьому житловому приміщенні на день смерті наймача. Згідно п.15 постанови Пленум Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно правового висновку Верховного Суду України, визначеного у постанові від 11 липня 2012 року по справі № 6-60цс12, з урахуванням положень статей 64, 65 ЖК у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.1 і 2 ст.64 ЖК). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст.65 ЖК). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Відповідно до п. 1 розділу VII «Прикінцевих положень» СК України, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом, тобто з 1 січня 2004 р. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які існували до 1 січня 2004 р., норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Таким чином, оскільки наймач квартири [ADDRESS] помер, враховуючи тривалість проживання позивача у зазначеній квартирі, сумлінне користування зазначеним приміщенням, та підтвердження довготривалого проживання в цій квартирі свідками, суд прийшов до висновку про необхідність визнання [PERSON] наймачем вищезазначеної квартири. На підставі викладеного та

Outcome: approved