Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 8 травня 2015 року звернулась до суду із позовом, що був уточнений в судовому засіданні, до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державної казначейської служби України, в якому зазначила, що на виконанні у державного виконавця знаходились виконавчі листи №2-956/2010 від 5.08.2010 року та № 462/1690/13ц від 1.10.2013 року , видані Залізничним районним судом м.Львова, про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі по 250 грн. щомісячно, та про стягнення з нього на її користь аліменти у розмірі по 300 грн. щомісячно. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 10.05.2012 року визнано незаконною бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення від 5.08.2010 року. Також 14.09. 2012 року ухвалою того ж суду також визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця стосовно виконання зазначеного рішення суду та покладені певні зобовязання. Однак рішення суду не виконувалось, натомість позивач є особою похилого віку, їй не вистачало коштів на прожиття, харчі, оплату комунальних послуг, придбання медикаментів. Після того, як за скаргою відбулася заміна державного виконавця - з боржника була стягнута заборгованість за попередні роки та рішення суду стало належним чином виконуватися та стягуватися з боржника по 300грн. щомісячно. Діями державного виконавця позивачу спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у 20000 грн. та матеріальна шкода, повязана з придбанням ліків у розмірі 3333,39грн. Просить стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 20000грн., матеріальну шкоду у розмірі 3333,39грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2500грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, підтвердив викладені обставини та додав, що позивач є його мати, вона за рішенням суду повинна була отримувати від сина [PERSON] аліменти на своє утримання. Однак державний виконавець бездіяльно себе повів і тільки після його заміни рішення суду стало виконуватись належним чином. У звязку зі смертю боржника 13 серпня 2014 року виконавче провадження закрито. Боржник був працездатним, мав постійним офіційний заробіток, труднощів у виконанні рішення суду не могло виникати. Але ж рішення не виконувалось, з заробітної плати боржника кошти не стягувались. У звязку з бездіяльністю державного виконавця позивач отримала моральні страждання, вона людина похилого віку, [INFO], змушена була звертатися до судових органів, погіршився стан здоровя. Крім того, їй спричинена матеріальна шкода, так як змушена витрачати кошти на придбання ліків. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення, у звязку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідачів, постановляючи заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 10 травня 2012 року визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ [PERSON] під час виконання судового рішення від 5.08.2010 року та зобовязано її надіслати стягнуті з [PERSON] грошові кошти за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 5.08.2010 року на адресу стягувача [PERSON] поштовим переказом та перераховувати стягнуті кошти таким чином надалі. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 14 вересня 2012 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ [PERSON] стосовно виконання виконавчого листа №2-/956/2010 від 5.08.2010 року. Зобовязано державного виконавця Сахман Х.В. здійснювати виплату стягувачу [PERSON] стягнені аліменти за період березня 2012 року в сумі 250грн. шляхом надіслання поштовим переказом на адресу стягувача [ADDRESS] по виконанню виконавчого листа №2-/956/2010 від 5.08.2010 року за рішенням Залізничного районного суду м.Львова і належним чином надсилати стягувані суми в подальшому. 1 жовтня 2013 року видано виконавчий лист за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 5 липня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру стягнутих аліментів . Зазначене вбачається з копії наданого виконавчого листа по справі 462/1690/13ц. Постановою старшого державного виконавця Сахман Х.В. від 11.10.2013 року, серія ВП №40114740, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого за вищезазначеним рішенням суду. Постановою Начальника Залізничного ВДВС ЛМУЮ від 18.03.2014 року у звязку з заявленим відводом виконавче провадження передано від старшого державного виконавця Сахман Х.В. до старшого державного виконавця Драмбяна А.С. Як вбачається вбачається з розрахунку боргу по сплаті аліментів боржником [PERSON] сума боргу з травня 2009 року станом на 1.02.2014 р. становить 6250,00грн. За розпорядженням Державного виконавця Драмбян А.С. за №40114740/В-8 грошові кошти у розмірі 6250,00грн., що надійшли 21.03.2014 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа, перераховані [PERSON], що підтверджується копією платіжної квитанції. Згідно копії довідки наданої ВДВС ЛМУЮ від 26.05.2014 року за №8951 станом на 27.05.2014 року заборгованість по аліментах відсутня. Таким чином, суд вважає, що права позивача бездіяльністю державного виконавця були порушені. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки позивач у звязку з встановленою судом бездіяльністю державного виконавця позбавлена була права на отримання аліментів на своє утримання. Однак сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди надто велика та підлягає зменшенню. На користь позивача з позивача слід стягнути 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач предявив до відповідача вимогу про стягнення витрат на придбання лікарських засобів, між тим будь яких належних доказів наявності причинного звязку між придбанням цих ліків та діями відповідача суду не надано. Також суд звертає увагу, що надані судом чеки на ліки датовані 2015роком. Тому позов в частині стягнення матеральної шкоди в розмірі 3333,39грн. підлягає відмові. Відносно витрат, понесених позивачем за надану правову допомогу по справі, суд виходить з того, що оплата за правову допомогу проводиться на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та згідно до ст.1 Закону граничний розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної плати за годину її роботи. З матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалась правова допомога. Тому заявлена позивачем сума у розмірі 2500грн. підлягає стягненню. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial