Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач 26 квітня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 02 березня 2017 року. Від спільного життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо. У добровільному порядку про сплату аліментів вони не домовилися, тож вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Вказала, що з того часу як відповідач почав проживати окремо він періодично сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки, визначаючи при цьому розмір таких аліментів на власний розсуд. З квітня 2018 року відповідач почав сплачувати аліменти на утримання [PERSON], подавши відповідну заяву за місцем роботи, при цьому за травень 2018 року аліменти їй наразі ще не надходили. Розмір таких аліментів є меншим за 1/4 частину його доходу. Таким чином позивач бажає, щоб аліменти з відповідача утримувалися за рішенням суду, що є запорукою стабільності і передбачуваності таких виплат. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що за його заявою поданою за місцем роботи з його заробітку, починаючи з квітня 2018 року, відраховуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в сумі 4000 грн. щомісяця. Крім того, він має непогашені кредитні зобов'язання та допомагає своїй матері, яка є людиною похилого віку, проживає у іншому населеному пункті, отримує мінімальну пенсію і потребує його допомоги у тому числі матеріальної. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24 вересня 2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року (а.с. 4,5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, та неповнолітню [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Дитина проживає разом з матірю. Згідно з довідкою Виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знамянка» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 11 червня 2018 року, [PERSON] працює у вказаному господарстві, його нарахована заробітна плата за період грудень 2017 травень 2018 року, загальний розмір якої складає 160 236 грн. У травні та червні 2018 року із заробітної плати відповідача проведено утримання в сумі 8000 грн. (щомісячно по 4000 грн.). Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено довідку ПАТ «Державний ощадний банк» від 17 травня 2018 року та виписку по рахунку, з яких вбачається, що на його імя відкрито картковий рахунок, станом на 15 травня 2018 року залишок кредиту складає 20000 грн. Довідок про доходи позивача суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й\~ відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 70 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, стабільний дохід; відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а також матеріальне становище сторін, стан здоровя дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON], в межах заявлених позовних вимог у частці, що становитиме 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться мати, яка є особою похилого віку, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтвердженні належними та допустимими доказами. Наявні у відповідача кредитні зобовязання, на які він вказував у судовому засіданні, з огляду на їх залишкову суму, відсутність даних про кінцевий строк та порядок їх сплати, та з урахуванням розміру його заробітної плати, на думку суду не можуть бути перешкодою для сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у визначеній судом частці. Відтак, обставини, на які посилається позивач при обґрунтуванні заявлених вимог, не спростовані. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подання позивачем позовної заяви до суду. Позивач звернулась до суду з даним позовом 26 квітня 2018 року. Разом з цим, як встановлено судом на підставі довідки про доходи відповідача і вказане не заперечувалось позивачем, за заявою відповідача про відрахування з його заробітної плати аліментів, поданою за місцем роботи, з його заробітної плати у квітні та травні 2018 року були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] на загальну суму 8000 грн. (по 4000 грн. щомісячно). Статтею 181 СК України визначені способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. Одним із способів добровільного виконання матірю, батьком свого обовязку утримувати дитину є відрахування аліментів на дитину за ініціативи платника (стаття 187 СК України). З аналізу зазначених норм вбачається, що примусовий порядок стягнення аліментів має бути способом захисту, а не способом зведення рахунків між батьками. Отже, враховуючи, що із наданої відповідачем довідки про доходи не можливо достеменно встановити розмір частки відрахування, яка на думку суду є меншою ніж 1/4 частина його доходу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини слід стягнути аліменти відповідно до положень статті 191 СК України - від дня пред'явлення позову, тобто з 26 квітня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття, але з урахуванням тієї суми аліментів, яка була відрахована з заробітної плати відповідача, починаючи з 26 квітня 2018 року за його ж заявою поданою за місцем роботи до Виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знамянка» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved