Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

позивач 30.07.2018р. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, терміном до липня 2023 року. Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] являється її батьком, який до досягнення нею 18-ти років сплачував їй аліменти на підставі рішення суду. На даний час вона досягла 18-ти років та навчається у національному університеті, термін навчання 6 років, навчання закінчує у липні 2023 року. У звязку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, однак відповідач відмовляється надавати їй таку допомогу добровільно тому, посилаючись на ст. 199 СК України, позов просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не явилася, її представник-адвокат [PERSON] подала заяву про слухання справи у відсутності позивача та її, представника, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову, в якій зазначив, що згідний сплачувати позивачу аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, розгляд справи просить проводити у його відсутність. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторонни ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206цього Кодексу. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», \~за змістом ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб та не суперечить вимогам статті 206 ЦПК України, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 201\~СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня предявлення позову. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що позивач\~народилася \~01.06.2000\~року,\~є студентом\~першого курсу\~денної форми\~навчанняЛьвівського\~ національного\~університету ветеринарної\~медицини \~та біотехнології\~ ім.\~С.З.Гжицького,\~строк закінчення\~ навчання\~липень 2023\~року,\~а відповідач [PERSON] є батьком позивача. Оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними, оскільки вона продовжує навчання та не має власних доходів, а відповідач проживає окремо, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. \~ \~ \~ Статтею\~199СК\~України \~визначено максимальний\~вік дитини,\~яка \~навчається,\~до якого\~можуть стягуватися\~аліменти - до досягнення двадцяти трьох років. Позивач народилася 01.06.2000 року, тому максимальний строк стягнення аліменти на її утримання у звязку з навчанням становить 01.06.2023 року день досягнення позивачем [PERSON] 23 років, і з цих підстав позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів розміром 1000,00 грн. в місяць терміном до 01.06.2023 року.

Outcome: partial