Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач 27.11.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому просила здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити у власність їй та відповідачу по 1/2 частині однокімнатної квартири [ADDRESS] кожному, мотивуючи тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 30.12.2011 року. На даний час сторони як чоловік та дружин не проживають, спільного господарства не ведуть, вирішується питання щодо подання до органів РАЦСу спільної заяви про розірвання шлюбу. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства 28 грудня 2016 року за спільні кошти позивачем та відповідачем було набуто спірне майно однокімнатна квартира [ADDRESS], дна квартира є обєктом справляння права спільної сумісної власності. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.02.2019 року. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 грудня 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ №068817 від 30.12.2011 року (арк. справи 7). Відповідно до договору купівлі - продажу від 28.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] та вказану квартиру зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON]. В пункті 8 Договору купівлі-продажу квартири зазначено, що дружиною покупця ([PERSON]О.) 28.12.2016 року надано заяву (згоду) на придбання вищевказаної квартири (арк. справи 8,9). Відповідно до\~ст.60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить Дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно\~ст.61 вказаного Кодексу\~об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК, ч. 3ст. 368\~ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325\~ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. На підставі\~ст.69 ч.1 СК України\~дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом не встановленообставин, які можуть свідчити про те, що визнання відповідачем позову порушує права, свободи чи інтереси будь-яких інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3523,75 грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає необхідним повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 22 лютого 2019 року. На\~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved