Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач 12.12.2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою зареєстрували шлюб 17.01.2009 року. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем припинили з 01.09.2014 року. Спору щодо проживання дітей та по майну не мають. Спільне життя не склалося з причини того, що позивач став інвалідом 1-ої групи, а дружина перестала турбуватися ті піклуватися про нього, так як він не може вже її забезпечувати в тому обсязі так як було раніше, коли позивач її повністю забезпечував а вона не працювала. На теперішній час спільного господарства не ведуть. При таких обставинах вважає, що їх шлюб з відповідачем підлягає розірванню. Дружина забрала доньку та пішла з дому. В судове засідання 24.03.2015 року з'явився позивач [PERSON] [INFO], який хоч і погано розмовляє у зв'язку з інвалідністю, але повністю підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що не має батьків, іноді зустрічається з дочкою, і за ним закріплений соціальний робітник який і допомагає йому, так як у нього більш нікого не має і він отримує лише пенсію. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представила, чим позбавила суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та позовну заяву приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] (надалі сторони) 17.01.2009 року зареєстрували шлюб у Другому Малиновському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується наявною у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого зазначеним відділом 17.01.2009 року, актовий запис № 14 (а.с.2). Від шлюб у сторін народилася дитина, а саме: [PERSON],[INFO] що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.10.2009 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського міського управління юстиції актовий запис № 1000 (а.с.6), яка проживає разом з матір'ю. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві та підтверджено позивачем у судовому засіданні. Сторони не підтримують шлюбних відносин, з 01.09.2014р., не ведуть разом спільного господарства та не проживають однією сім'єю. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved