Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач 19.03.2020 року звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», за участі третіх осіб: Моторно (транспортне) страхова бюро України, [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 31\~237,46 грн., відшкодування вартості проведення дослідження у розмірі 2000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.06.2019 року [PERSON] керуючи автомобілем Nissan Primera, державний номер [NUMBER] по вулиці Базарна в м.Одесі, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Рішельєвська в м.Одеса, не надав перевагу у русі автомобілю Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. 27.06.2019 року [PERSON] звернулася до відділення ТДВ СК «Київ Ре» у місті Одесі з письмовим повідомленням про ДТП. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 31.07.2019 року у справі №522/11617/19 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення. Станом на момент набрання чинності постанови суду, відділення ТДВ «СК «Київ Ре» у місті Одесі не функціонувало. 06.11.2019 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Київ Ре» із заявою про страхове відшкодування, згідно якої просила перерахувати суму страхового відшкодування в розмірі 31\~237,46 грн. Ухвалою суду від 20.03.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 21.04.2020 року. У судове засідання 21.04.2020 року учасники справи не з`явилися, з метою повторного повідомлення відповідача, розгляд справи відкладено на 22.06.2020 року. До суду 29.05.2020 року надійшли пояснення МТСБУ, згідно яких вказали, що автомобіль марки «Нассан Премєра», державний номер [NUMBER] на дату ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування серії [NUMBER] , реалізованого ТДВ СК «Київ Ре». Відомості про визнання господарським судом ТДВ СК «Київ Ре» банкрутом, відсутні. Подальший розгляд справи просили здійснювати за відсутності представника МТСБУ. У судове засідання 22.06.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Раніше від позивача надходила заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів. 26.06.2019 року о 18 годині 30 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем Nissan Primera, державний номер [NUMBER] по вулиці Базарна в м.Одесі, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Рішельєвська у м.Одеса, не надав перевагу у русі автомобілю Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, про що свідчить Постанова Приморського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року у справі №522/11617/19, якою [PERSON] визнано винним у вчинені ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Тож, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26.06.2019 року є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Автомобіль Nissan Primera, державний номер [NUMBER] , забезпечений полісом обов`язкового страхування серії [NUMBER] , реалізованого ТДВ СК «Київ Ре». 27.06.2019 року [PERSON] звернулася до ТДВ «СК «Київ Ре» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] від 19.10.2019 року, здійснений оцінювачем [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого позивачу станом на 02.07.2019 року становить 31\~237,46 грн. [PERSON] 06.11.2019 року звернулася до ТДВ СК «Київ Ре» з заявою, якою просила відшкодувати їй шкоду завдану [PERSON] у розмірі 33\~237,46 (з яких 2000 грн. вартість проведення оцінки). ТДВ СК «Київ Ре» виплату страхового відшкодування не здійснило. Сплата [PERSON] , котрий є замовником проведення оцінки автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] у розмірі 2000 грн. підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру №31 від 19.10.2019 року. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У абзаці першому пункту 2 постанови Пленуму №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Верховний Суд України роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно частини першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). За пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно статей 3, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктами 9.1, 9.2 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ в межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно пункту 33.1.4 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Пунктом 36.6 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що, оскільки відповідач ТДВ «СК «Київ Ре», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АО №0535231 зобов`язалося сплачувати страхові платежі у випадку заподіяння шкоди особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, шкода, завдана [PERSON] власнику автомобілю Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК «Київ Ре».

Outcome: approved