Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач, 21 липня 2017 року звернувся до Шевченківського районного суд Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], який було зареєстровано 01 травня 2000 року, в Сподобівській сільській раді Шевченківського району Харківської області, актовий запис №02 та визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та його представник,яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після реєстрації шлюбу сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, виховання дітей, через що між ними постійно виникали сварки і сімейне життя стало нестерпним. Більше року вони з відповідачем не проживають разом, ведення між ними спільного господарства припинено. Відповідач покинула сімю та виїхала до м.Харкова де проживає з іншим чоловіком. Весь тягар щодо виховання та утримання дітей він взяв на себе. Подальше збереження шлюбу між ними неможливе. Майнові спори та будь-які претензії між ними відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим .На теперішній час він та їх троє неповнолітніх дітей мешкають з ним. Він зробив всі належні умови для проживання та розвітку дітей. Дві старші доньки навчаються у коледжі за місцем їх реєстрації, син навчається у школі. Відносини між дружиною та дітьми не складуються. Старша донька деякий час мешкала з відповідачем та її співмешканцем але співвідношення не склались і вона переїхала до позивача, інші діти спілкуються з матірю але виявили бажання мешкати разом з позивачем. Враховуючи викладене просить суд шлюб розірвати , визначити місце проживання дітей разом з ним. Представник позивача в судовому засіданні, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судові засідання відповідач неодноразово не зявлялася, про час і місце проведення судових засідань повідомлялась належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ положень\~ ст.77 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання ( перебування ,знаходження) або місцезнаходження під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про\~ зміну місяця проживання або місця заходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно довідки\~ [PERSON] УДМС України в Харківській області від 31 липня \~2017 року відповідач зареєстрована:\~ в [INFO] . Документи послані судом за вказаною адресами повернуті за закінченням терміну зберігання. Окрім того судом остання неодноразово повідомлялась про розгляд справи в телефонному режимі на номер [NUMBER]. Враховуючи зазначене, відповідач вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суддя, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа: спеціаліст у справах дітей Шевченківської райдержадміністрації Харківської області в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності з матеріалами перевірки та висновком про визначення місця проживання дітей, де зазначено, що згідно протоколу засідання №10 від 21 серпня 2017 року комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування райдержадміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, [PERSON] вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного. Судом встановлені та кі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва (серія 1-ВЛ №081059, виданого Сподобівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, від 01 травня 2000 року) 01 травня 2000 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.іб Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 00Н 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, подружжя, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, на теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості, Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За правилами ч.2 ст.114 Сісейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином суд вважає, що сім'я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості, тому вимога щодо розірвання шлюбу підлягаз задоволенню. Стосовно вимог про визначення місця проживання неповтолітніх дітей подружжя, суд дійшов до такого висновку. Згідно до ст. 141 Сімейного кодексу України батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У відповідності до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток , повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти , готувати її до самостійного життя , а також зобовязані поважати дитину Відповідно до ч. 1 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частиною 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні достовірно встановлено, що мати дітей [PERSON], проживає окремо від сімї, мешкає з іншим чоловіком в м. Хакрові. В судовому засідання [PERSON] пояснила ,що мати мешкає в м. Харкові з іншім чоловіком . Проживаючи деякий час разом з ними вона зрозуміла ,що у неї інша інтереси ніж піклування про неї та її брата ,та сестру. Вона була вимушена повернутися до батька і висловила думку інших дітей ,що їм буде краще проживати разом з батьком. Відповідна до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При цьому у відповідності до вимог ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України , під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків , особиста прихильність дитини до кожного з них , вік дитини , стан її здоров'я та інші обставини , що мають істотне значення для справи. Як зазначив позивач з ним мешкають неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти ходять до навчальних закладів. Він має будинок, тримає господарство, займається бджільництвом, також доходом є гроші які отримує з орендної плати земельних паїв. Має достатньо часу в вихованні дітей та наданні їм батьківської ласки, моральних та матеріальних благ. Самі діти також проживають і бажають проживати з ним. В висновку органу опіки та піклування Шевченківської РДА № 02-29/1976 від 29 серпня 2017 року зазначено, що при обстеженні родини [PERSON] за адресою: вул. Теплична,1 в с.Сподобівка Шевченківскього району Харківської області, батьком створено всі необхідні умови для проживання дітей. Мати не проживає з родиною , будь яких відомостей про постійне місце проживання, де дітям були б створені достатні умови для проживання, участі в їх вихованні та в матеріальном забезпеченні дітей, відсутні. Батько дітей здіснює їх забезпечення, сплачує вартість їх навчання. Діти позитивно ставляться до батька, особиста емоційна прихильність до батька підтверджується проведеною бесідою з дітьми працівниками Служби у справах дітей. Враховуючи зазначене орган опіки та піклування вважає доцільним визнати місце проживання неповнолітніх дітей родини [PERSON] з батьком. Протилежного відповідачем суду не надано. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм правову оцінку суд дішов до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають запдоволеню. На підставі викладеного та

Outcome: approved