Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 березня 2015 року звернувся у суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми інфляції, нарахованої на суму боргу, стягнуту за рішенням суду та стягнення 3% річних на невиплачену суму, який уточнив 25 червня 2015 року, згідно якого просить стягнути з відповідача 31765,61 грн. інфляційних витрат та 7517,77 грн. - 3% річних , а також судові витрати в сумі 3803,35 грн. - з них: 243,60 грн. судовий збіру, 3100,00 грн. витрат на правову допомогу та 465,75 грн. витрат, пов`язаних з явкою до суду позивача та його представника, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20.04.2010 р. з відповідача на його користь стягнуто заборгованість за договором позики 39608,00 грн., 10000,00 грн. пені та 1465,50 грн., а всього 51073,50 грн. Відділом державної виконавчої служби Жидачівського РУЮ відкрито виконавче провадження, однак відповідач тривалий час не сплачував стягнуту за рішенням суду заборгованість. За цей час індекс інфляції щомісяця збільшується Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦКУ передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судових засіданнях, у яких приймали участь, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні, у якому приймав участь, позов не визнав, просив застосувати строки позовної давності, про що подав суду відповідну заяву. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник 3-ої особи - державної виконавчої служби Жидачівського РУЮ Прусік О.П. в судовому засіданні заявила, що у відділі державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-229/2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], 39608.00 грн. боргу за договором позики від 20.12.2008 р., 1000.00 грн. пені, 1345,50 грн. судового збору, 120.00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а всього на загальну суму 51073,50 грн. Відповідачем сплачено 5984,00 грн. боргу на рахунок заборгованості, а також 1000,00 грн. було перераховано в рахунок стягнутого виконавчого збору. Останній внесок сплачено 16.12.2014 року на суму 950.00 грн. Заслухавши думку позивача та його представника, представника відповідача, представника 3-ої особи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2008 року, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 45000,00 грн. строком до 20.09.2009 року, про що була складена розписка. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20.04.2010 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 39608,00 грн., 89550,00 грн. пені та 1345.50 грн. судових витрат та 120.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного сукду Львівської області від 04.10.2010 року зменшено розмір пені до 10000.00 грн., в решті вимог рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 20.04.2010 р. залишено без змін. Відділом державної виконавчої служби Жидачівського РУЮ відкрито виконавче провадження. Станом на 16.01.2015 року заборгованість по сплаті вище вказаного боргу становить 45089,50 грн. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання основного зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення сплати відповідачем грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивачу від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачу. При цьому, зазначена норма не обмежує права позивача звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Позивач на підставі ст.625 ЦК України згідно розрахунку має право вимагати сплати відповідачем інфляційних втрат в сумі 31765.61 грн.та трьох процентів річних в сумі 7517.77 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі статтею 264 ЦК України перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. В судовому засіданні встановлено, що на погашення заборгованості відповідачем сплачено 5984.00 грн., останній платіж в сумі 950 грн. внесено 16.12.2014 року, в зв»язку з чим підстави для застосування строку позовної давності відсутні. При вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат суд вважає, що позивачем представлено докази сплати 243.60 грн. судового збору та 465.75 грн. витрат, пов»язаних з явкою до суду позивача та представника позивача. Разом з тим ,суду не представлено доказів оплати витрат на правову допомогу в сумі 3100.00 грн., а тому в цій частині суд не задовольняє позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial