Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що 09.10.2020 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo FH12» д.н. [NUMBER] , грубо порушуючи правила дорожнього руху України, на ділянці дороги, що проходить по адресу: перехрестя вул. Г.Дніпра та вул. Богатирська, здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . В наслідок цієї аварії, автомобіль позивача «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] отримав чисельні механічні пошкодження, і позивачу були спричинені матеріальні збитки в сумі 26696 грн., у вигляді відновлювального ремонту автомобіля, що підтверджується експертною оцінкою. Вина відповідача у порушенні ПДР - під час керування автомобілем «Volvo FH12» д.н. [NUMBER] , що призвело до зіткнення з автомобілем який належить позивачу доведена постановою суду відповідно з якою, відповідач притягнутий до відповідальності за ст.124 КУпАП - порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна. Матеріальні збитки завдані позивачу пошкодженням належного йому автомобіля складають 26696 грн., які і просить стягнути з відповідача на свою користь та моральну шкоду в розмірі 2500 грн. та судові витрати покласти на відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 11.01.2021 року позивачу надано строк на усунення недоліків. Ухвалою від 22.01.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з обставин викладених у ньому та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судові засідання не з*являвся про розгляд справи повідомлявся , як шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою місця проживання , так і шляхом оголошення на сайті судової влади. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. 09.10.2020 о 14 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Volvo FH12» д.н. [NUMBER] з напівпричепом д.н. [NUMBER] в м.Києві на перехресті вул. Г.Дніпра та вул.Богатирська, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійсним зіткнення з автомобілем «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Власником автомобіля «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] є позивач [PERSON] (а.с.6) Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2020 року [PERSON] визнано винним у вищевказаному ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с.4) Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо передбачено такий обов`язок. Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до матеріалів справи цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ`ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР7961806 від 01.06.2020 р. Франшиза згідно поліса становить 2500 грн. (а.с.7) Як убачається з листа ПрАТ «СГ «ТАС» від 02.12.2020 року адресованого позивачу , відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безспосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому оплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Матеріальний збиток, завданий позивачу як власнику автомобіля «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , згідно звіту № 8224 від 30.10.2020 року СОД Береговий В.М. , без ПДВ на складові та метизи становить 47386 грн. 23 коп. Розрахунок суми страхового відшкодування : 47386, 23 грн. - 2500 грн. = 44886 грн.23 коп. Як визначено ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст.ст.9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.10.2020 року наданого позивачем суду (а.с.13-22), який проведено до замовлення ПрАТ «СГ ТАС» вартість відновлювального ремонту КТЗ «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , визначена на витратним підходом складає 71582,68 грн. Ринкова вартість «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , визначена за порівняльним підходом, може складати 137522 грн. (інструменти, дослідження КТЗ не проводилися). Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , станом на 22.10.2020 року, дорівнює з урахуванням ПДВ (на запасні частини), але без врахування ВТВ : 49099 грн. 25 коп. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Винна в ДТП особа відповідає лише у разі недостатності виплаченого страхового відшкодування, як то передбачено положеннями ст.1194 ЦК України. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що страхової виплати не достатньо для відшкодування фактичного розміру шкоди. Доказів реально понесених витрат на ремонт автомобіля не надано. В зв`язку з чим суд доходить до висновку, що з відповідача, як винної в ДТП особи підлягає стягненню франшиза в сумі 2500 грн. В стягненні матеріального збитку саме в сумі 26696 грн., як того просить позивач, суд відмовляє через недоведеність Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України. Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір компенсації моральної шкоди позивачеві суд визначає з урахуванням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках. Суд вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, як винної у ДТП особи, виходить з меж пред`явлених позовних вимог, враховує психоемоційний стан позивача та переживання, оскільки ставши учасником ДТП, він дійсно переніс емоційний стрес, переживання, викликані пошкодженням належного йому транспортного засобу, необхідністю його відновлення, змінами в звичному життєвому ритмі, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 2500 грн., визначений розмір є достатнім, співмірним із завданою шкодою . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 993 грн. 03 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial