Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з 11.04.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON], [INFO]. 19.12.2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Однак фактично вони не проживають з відповідачем з листопада 2010 року. Позивач повністю забезпечує матеріально та належним чином піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина. Відповідач ніякого зв'язку ні з позивачем, ні з сином з 2010 року не підтримує, вихованням дитини не займається та не цікавиться його справами, матеріально не утримує т не бере участі у жодних витратах на дитину, на телефонні дзвінки не відповідає. Син фактично живе без батьківського догляду та виховання, він не пам'ятає біологічного батька. Відповідач жодного разу з 2010 року не поцікавився станом здоров'я сина, умовами його проживання, навчання, розвитку та відпочинку. Ж одного разу відповідач не поцікавився успіхами сина ні в навчальному закладі, ні в гуртках, які він відвідує. За весь період навчання сина в садочку вихователі взагалі не бачили відповідача та не знають його, так як він ніяким чином не цікавиться життям сина. За п'ять років відповідач жодного разу не привітав сина з днем народження чи іншим святом, не розмовляв з ним навіть по телефону, не подарував жодного подарунка, хоча позивач ніколи не чинила перешкод для такого спілкування. Відповідач з 2010 року не сплатив жодної гривні на утримання сина. 20.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини. Рішенням суду від 26.03.2015 р. стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.02.2015 року. Відповідач, в свою чергу, не зважаючи на рішення суду , так і не сплачує аліменти на утримання сина, що підтверджується довідкою Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції № 1993/12 від 09.09.2015 р. Таким чином, біологічний батько свідомо нехтує своїми обов'язками щодо утримання та виховання дитини, не приймаючи жодної участі у житті сина. Тому позивач просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві РДА направила лист в якому просила розгляд справи проводити без їх представника. Служба у справах дітей Голосіївської у м. Києві РДА направила до суду лист в якому просила розгляд справи проводити без участі їх представника, позовні вимоги підтримала. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено у судовому засіданні, 11 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2015 року. 05 травня 205 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, надано дозвіл на виїзд за кордон, до Туреччини, малолітній дитині [PERSON], в супроводі матері [PERSON], з 25 червня 2015 року по 30 серпня 2015 року включно без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Дозволено [PERSON], на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон: до Туреччини на період з 25 червня 2015 року по 30 серпня 2015 року включно, на [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Форми 3, малолітній [PERSON], проживає разом із матір'ю [PERSON]. Згідно характеристики вихованця старшої групи дошкільного навчального закладу № 262 Голосіївського району міста Києва [PERSON], [INFO], вбачається що дитину до дошкільного навчального закладу приводить і забирає мама. Хлопчик приходить в садочок завжди чистий і охайний. [PERSON], мати хлопчика, приймає активну участь в житті групи, відвідує батьківські збори. За весь час перебування дитини в дошкільному начальному закладі, батько ніколи не приводив та не забирав дитину, не був присутній на святкових ранках і батьківських зборах. Відповідно до довідки ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 09.09.2015 р. № 1993/12, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.03.2015 по 31.08.2015, згідно виконавчого листа № 369/1967/15-ц, виданого 05.05.2015 року Києво-Святошинським районним судом. З довідки виданої студією бойових мистецтв «Монада» від 15.09.2015 р. № 15, вбачається що батько жодного разу не приводив та не забирав дитину, не цікавився його досягненнями та не відвідував на змаганнях. Також в батьківських зборах участі не приймав. Згідно висновку Орану опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.02.2016 р. № 100-2061 було визначено за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він ухиляється від виховання сина, та свідомо нехтує щодо своїх обов'язків по вихованню дитини, що підтверджується відповідним висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Органу опіки та піклування та іншими доказами по справі. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.84, 141, 164, 167, Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved