Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач 31 серпня 2015 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-3). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року справу передано до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю (а.с.46). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року, роз'єднано позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] заборгованості за кредитним договором та відокремлено в окреме провадження (а.с.45). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 липня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.175.72644, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16 054,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмір 7,9% річних, строком користування 60 місяців до 04.07.2019 року. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але в порушення умов кредитного договору відповідачка допустила порушення своїх зобов'язань, у зв'язку із чим, станом на 17.08.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 23 084,22 грн., з якої: основний борг - 13 093,26 грн.; прострочений борг - 2 030,42 грн.; прострочені проценти - 3 965,61 грн.; строкові проценти - 42,69 грн.; нарахована комісія - 345,16 грн.; пеня - 3 557,08 грн. Оскільки відповідачка добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 23 084,22 грн. та судовий збір. Позивач в особі представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 3). Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутності до суду не надсилала. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 04 липня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.175.72644, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16 054,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмір 7,9% річних, строком користування 60 місяців до 04.07.2019 року (а.с. 12-14). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, про що свідчить ордер-розпорядження №1 про видачу готівки від 04.07.2014 року та меморіальний ордер №Р20.175.72644.1 від 04.07.2014 року (а.с. 15,17). Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання не виконала, допустивши прострочення повернення кредитних коштів, в наслідок чого за нею, станом на 17.08.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 23 084,22 грн., з якої: основний борг - 13 093,26 грн.; прострочений борг - 2 030,42 грн.; прострочені проценти - 3 965,61 грн.; строкові проценти - 42,69 грн.; нарахована комісія - 345,16 грн.; пеня - 3 557,08 грн. (а.с. 16). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № Р20.175.72644 від 04.07.2014 року в сумі 23 084,22 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved