Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 грудня 2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Посилався на те, що 28 грудня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 83900 грн. строком до 18 вересня 2018 року. Вказував, що відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, грошові кошти не повернув. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з [PERSON] суму основного боргу за договором позики в розмірі 83900 грн., суму процентів в розмірі 8474,56 грн., 3 % річних в розмірі 1451,88 грн. та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2018 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Представник позивача звернувся в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про розгляд справи. Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 грудня 2017 року між сторонами по страві укладено простий письмовий договір позики, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 83900 грн., які зобов'язався повернути в термін не пізніше 30 вересня 2018 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобов'язання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач [PERSON] позивачу не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики в розмірі 83900 грн. підлягає стягненню з відповідача. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За нормами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем позивачу грошові кошти не повернуті, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів в розмірі 8474,56 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 1451,88 грн. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики в загальній сумі 93826,44 грн., в тому числі сума боргу за договором позики в розмірі 83900 грн., сума процентів в розмірі 8474 грн. 56 коп., 3 % річних в розмірі 1451 грн. 88 коп. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 938,26 грн.

Outcome: approved