Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 липня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 08 червня 2013 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає, однак в добровільному порядку відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач матеріально не забезпечував сімю, у звязку з чим позивач змушена була їхати на роботу за кордон. Сімя сторін фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Ухвалою судді від 09 липня 2018 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивача не надходило заперечень проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 08 червня 2013 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 697 Відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін немає неповнолітніх дітей. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство, більше шести років разом не проживають. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved