Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі ПАТ «[PERSON] Аваль») звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 25508,20 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на дату розрахунку 18.02.2015 року становить 683611,45 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідно до укладеного між ними кредитного договору №014/09-02/190/06 від 30.05.2006 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 38000,00 доларів США до 29.12.2026 року зі сплатою 12 % річних. Однак, відповідач не виконує свої грошові зобовязання та не вносить обовязкові платежі для погашення кредиту. У звязку з цим просить суд стягнути з відповідача в користь позивача суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання повторно не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Національним банком України видано Акціонерно-поштовому пенсійному банку «Аваль» банківську ліцензію № 10 від 03.12.2001 року та дозвіл № 10-3 від 03.12.2001 року, додаток до дозволу № 10-3 від 10.02.2004 року, на підставі яких [PERSON] має право здійснювати операції з валютними цінностями, в тому числі з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Таким чином, [PERSON] мав необхідні дозвільні документи для здійснення операцій з валютними цінностями. Таким чином, позивач мав законні підстави для кредитування клієнтів (резидетнів України) в іноземній валюті (доларах США). 30.05.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, у відповідності до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 38000,00 доларів США на 240 місяців до 29.12.2026 року за сплатою 12 % річних. Відповідно до умов укладеного договору, позичальник зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів згідно Графіку погашення споживчого кредиту. Пунктом 5.1 Кредитного договору № 014/09-02/190/06 від 30.05.2006 року, передбачено, що позичальник зобовязаний здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора: щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п.1.3 кредитного договору до 30.05.2026 року на рахунок № 22133219; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № 22189252, в АППБ «Аваль», МФО 338501. Відповідно до п.9.1 Кредитного договору № 014/09-02/190/06 від 30.05.2006 року, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного у кредитному договорі. Згідно п.6.5 Кредитного договору № 014/09-02/190/06 від 30.05.2006 року, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. В силу ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу вищевказаний кредит в сумі 38000 доларів США, що підтверджено розпорядженням позичальника [PERSON] від 31.05.2006 року . Однак, відповідачем належним чином не виконувались умови договору по сплаті кредиту та відсотків, внаслідок чого згідно поданого позивачем розрахунку станом на 18.02.2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 25508,20 дол. США, що еквівалентно 683611,45 грн. (згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 18.02.2015 року), що складається з наступних сум: 22483,62 дол. США, що еквівалентно 602553,69 грн. заборгованість за кредитом; 1612,52 дол. США, що еквівалентно 43215,01 грн. заборгованість за відсотками. В силу статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач не виконав зобовязання у строк, передбачений договором, всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочив виконання зобовязань перед кредитором. В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, відповідач [PERSON] зобовязаний достроково повернути нараховану заборгованість за кредитом та відсотками згідно поданого поизвачем розрахунку. Крім того, відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачу нараховано пеню за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 1412,06 дол. США, що еквівалентно 37842,75 грн. за період з 17.04.2012 року по 18.02.2015 року. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. В силу ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором бо актом цивільного законодавства. Суд вважає, що позивачем правомірно нарахована пеня у звязку із порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами кредитного договору. Поряд з тим, суд не може погодитись із вимогами позивача щодо стягнення пені з відповідача у гривнях відповідно до еквіваленту, нарахованого у доларах США, станом на 18.02.2015 року та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення в цій частині. Так відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України. Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15. Представник Банку будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, подаши заяву про розгляд справи за його відсутності, реалізувавши таким чином свої процесуальні права на власний розсуд, а відповідач та його представник на заперечення проти заявлених вимог жодних аргументів не надали, вказавши лише на необхідність встановлення істини у справі та недопущення порушення прав відповідача. При таких обставинах, суд враховує, що з 17.04.2012 року до 18.02.2015 року пеня має бути розрахована у національній валюті. Як вбачається з розрахунку [PERSON] обчислив пеню на підставі п. 9.1 кредитного договору, яким передбачено стягнення пені за кожен день прострочення в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначених у цьому договорі. Тобто, розмір пені повинен обчислюватись як доданок усіх сум нарахованої пені * курс НБУ на відповідний день періоду, за який розраховується пеня. Курс НБУ застосований судом, відповідає даним офіційного сайту Національного банку України з урахуванням всіх змін за період з 17.04.2012 року до 18.02.2015 року. Таким чином, розмір пені, що підлягає до стягнення становить 25182 грн. 90 коп., враховуючи розрахунок заборгованості, виходячи із наступних розрахунків: Дата планового або фактичного погашенняРозмір пені за період прострочки в валюті кредитуКурс НБУ гривні до долара СШАСума пені в гривнях на дату сплати 17.04.20122,647,9921,0936 16.07.20121,277,9910,1473 17.09.20122,617,9920,8539 17.12.20122,77,9921,573 16.01.20131,947,9915,5006 15.03.20130,477,993,7553 25.04.20130,087,990,6392 17.05.20134,037,9932,1997 17.06.20134,047,9932,2796 15.07.20130,467,993,6754 16.09.20132,027,9916,1398 14.10.20130,737,995,8327 16.12.20131,967,9915,6604 11.02.20142,28,5518,81 17.03.20143,699,635,424 16.04.20141,8211,420,748 22.05.201412,1511,73142,5195 07.07.201242,9211,79506,0268 05.08.201440,1112,3493,353 15.09.201460,2212,9776,838 15.10.2014116,412,951507,38 15.11.2014179,215,412761,472 15.12.2014231,5315,763648,913 15.01.2015298,1715,774702,141 15.02.2015358,2225,929285,062 18.02.201540,4826,81084,864 Загальна сума пені25182,9 Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідачу було направлено лист-вимогу № 114-0-0-00/15-16844 від 29.01.2015 року про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, однак зазначену вимогу банку позивальник [PERSON] не виконав. На підставі ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що проголошено ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що ухвалою суду від 01.11.2016 року за клопотанням представника відповідача було призначено проведення судово-економічної експертизи для визначення дійсної суми заборгованості [PERSON], проте, ухвала суду не була виконана у звязку із не проведенням оплати відповідачем за її проведення. Таким чином, відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження розміру заборгованості чи безпідставності вимог позивача. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/09-02/190/06 від 30.05.2006 року в сумі 24096,14 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на дату розрахунку 18.02.2015 року становить 645768 грн. 70 коп. (з яких: 22483,62 дол. США/екв. 602553, 69 грн. заборгованість за кредитом; 1612,52 дол. США/екв. 43215,01 грн. заборгованість за відсотками) та 25182 грн. 90 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків, а також понесених судових витрат в сумі 3654 грн. 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial