Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.02.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] померла [PERSON], яка за свого життя, 21.01.2012 року, отримала в Градизькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого успадкувала після свого чоловіка - [PERSON], земельну ділянку площею 4,20 га, розташовану на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. З невідомих причин державну реєстрацію земельної ділянки на своє ім»я не провела. Він є спадкоємцем незваного нерухомого майна за заповітом і прийняв спадщину. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно померлої. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів - Борисівської сільської ради, Глобинської райдержадміністрації, представники третіх осіб - відділу Держземагенства у Глобинському районі, Градизької державної нотаріальної контори, реєстраційної служби Глобинського РУЮ, треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали. В заяві, адресованій суду, відповідач - Борисівська сільська рада, позов визнала, прохала розглянути справу у відсутності її представника. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] померла [PERSON]. За життя - 15 березня 2005 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем Борисівської сільської ради Глобинського району за реєстровим № 7, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла - [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно повідомлення державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори, [PERSON] (позивач у справі) в установлений законом строк прийняв спадщину за заповітом і не відмовлявся від неї. Особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - відсутні. Сини померлої - [PERSON] та [PERSON] (треті особи у справі) прийняли спадщину за законом, проте, на думку суду, це не має юридичних наслідків, оскільки згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом допускається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,20 га вартістю 18440 грн. (без урахування коефіцієнтів індексації), розташована на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку [PERSON] успадкувала після померлого чоловіка [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.01.2012 року державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори, реєстровий № 83. Останньому земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 14 лютого 2002 року серії [NUMBER], виданого на його ім»я Борисівською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за [NUMBER]. За життя [PERSON] на передбачених законом підставах набула право на вказану земельну ділянку, проте, не встигла провести державну реєстрацію та отримати правовстановлюючий документ на неї. Відділ Держземагенства у Глобинському районі довідкою від 14.02.2015 року № 167/2-15 підтвердив, що Державний акт на громадянку [PERSON] не видавався, його державна реєстрація не проводилася. Грошова оцінка земельної ділянки (паю) на території Борисівської сільської ради становить 18440.00 грн. без урахування коефіцієнта індексації 3.997 та 1.756. Градизька державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Це означає, що видача втраченого документу на ім'я [PERSON] неможлива, а тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Встановивши, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мала право власності на земельну ділянку, а [PERSON] вчасно прийняв спадщину за заповітом, суд прийшов до висновку, що його позов підлягає задоволенню. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved