Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.03.2015 року звернулася до суду із позовом до ФГ «Припіяла Андрія Васильовича», Реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. З урахуванням заяви про зміну підстав позову від 10.04.2015 року свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.03.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Бурти Перемога» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,6501 га, пай 226, кадастровий номер [NUMBER], яка належить позивачу на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ [NUMBER]. Вказаний договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Миронівському районі Київської області 29.12.2012 року, строк дії договору п'ять років. При зверненні до Відділу державної реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції [PERSON] стало відомо, що на вищевказану земельну ділянку зареєстровано договір оренди від 08.09.2014 року з ФГ «Припіяло Андрія Васильовича». На звернення [PERSON] від 17.02.2012 року до Реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції щодо скасування незаконної державної реєстрації договору оренди вищевказаної земельної ділянки було надано відповідь №02-20/47 від 11.03.2015 року про те, що договір оренди від 08.09.2014 [NUMBER] укладений між позивачем та ФГ «Припіяло Андрія Васильовича» було зареєстровано 10.09.2014 року згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» і скасування його державної реєстрації можливе лише на підставі рішення суду. 17.02.2015 року позивач звернулася до ФГ «Припіяло Андрія Васильовича», в якому просила у встановленому законом порядку вирішити питання про скасування незаконної державної реєстрації оспорюваного договору оренди земельної ділянки. У своїй відповіді на письмове звернення [PERSON] відповідач, посилаючись на лист Відділу Держземагенства у Миронівському районі Київської області № 01-29/903 від 12.08.2014 року, вказує, що всі умови договору оренди на земельну ділянку площею 4,6501 га, яка розташована на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області виконуються згідно чинного законодавства. З урахуванням викладеного позивач просить визнати недійсним оскаржуваний договір оренди земельної ділянки та скасувати його державну реєстрацію У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі державного акта на право власності на землю серія ЯБ [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації від 07.04.2015 року № 112 належить земельна ділянка площею 4,6501 га, пай 226, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області /а.с. 11/. 07.03.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Бурти Перемога» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,6501 га, пай 226, кадастровий номер [NUMBER], яка належить позивачу на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ [NUMBER]. Вказаний договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Миронівському районі Київської області 29.12.2012 року, строк дії договору п'ять років /а.с. 18/. Водночас 08.09.2014 року між [PERSON] та ФГ «Припіяло Андрія Васильовича» було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянку. При чому позивач та її представник зазначають, що між ними була домовленість про те, що відповідач не здійснюватиме реєстрацію вказаного договору до часу спливу строку дії попереднього договору. 29.12.2014 року [PERSON] звернулася до Відділу Держземагенства у Миронівському районі Київської області з метою підтвердження інформації щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки від 07.03.2012 року, укладеного між нею та ТОВ «Бурти Перемога» /а.с. 16/. Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2015 року № 32619193, заявником щодо реєстрації договору виступило ФГ «Припіяло Андрія Васильовича» /а.с. 12/. Листом №32-1021-0.4-30/2-15 від 16.01.2015 року Відділ Держземагенства у Миронівському районі Київської області повідомив позивача, що на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 4,6501 га, яка розташована на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ [NUMBER] належить [PERSON] зареєстровано договір оренди земельної ділянки в Управлінні Держкомзему у Миронівському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 року за №322290004004365 та надано належним чином засвідчену копію договору від 07.03.2012 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Бурти Перемога» /а.с. 17/. На звернення [PERSON] від 17.02.2012 року до реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції щодо скасування незаконної державної реєстрації договору оренди вищевказаної земельної ділянки, було надано відповідь №02-20/47 від 11.03.2015 року про те, що Договір оренди від 08.09.2014 [NUMBER] укладений між позивачем та ФГ «Припіяло Андрія Васильовича» було зареєстровано 10.09.2014 року згідно ст.19 закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» і скасування його державної реєстрації можливе лише на підставі рішення суду /а.с. 21/. 17.02.2015 року позивач звернулася до ФГ «Припіяло Андрія Васильовича», в якому просила у встановленому законом порядку вирішити питання про скасування незаконної державної реєстрації оспорюваного договору оренди земельної ділянки /а.с. 22/. У своїй відповіді на письмове звернення [PERSON] відповідач, посилаючись на лист Відділу Держземагенства у Миронівському районі Київської області № 01-29/903 від 12.08.2014 року вказує, що всі умови договору оренди на земельну ділянку площею 4,6501 га, яка розташована на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області виконуються згідно чинного законодавства /а.с.23/. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовано ст.ст. 2, 13, 14 Закону України «Про оренду землі», положеннями ЦК України щодо загальних вимог до правочинів. Згідно із частинами 1, 2 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст.14 вказаного закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 статті 203 Цього кодексу. Згідно із ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки предметом договору оренди земельної ділянки є передача права на користування земельною ділянкою то реальним правовим наслідком цього правочину є можливість орендаря користуватися цією земельною ділянкою, а також можливість орендодавця передати таку земельну ділянку у користування. У даному випадку, оскільки в період дії оспорюваного правочину діє інший договір оренди тієї ж земельної ділянки і фактично перший орендар користується нею, це позбавляє відповідача можливості користуватися вказаною земельною ділянкою, і відповідно, позбавляє позивача можливості надати таку земельну ділянку у користування, тобто реальних правових наслідків після укладення та реєстрації оспорюваного договору для сторін не настало і не могло настати. Відповідо до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як вбачається із матеріалів справи, необхідності застосування положень ст. 216 ЦК України немає, оскільки за оспорюваним договором позивач плати не отримувала та майно в натурі не передавалося. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлено право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Всупереч положенням вказаної норми закону відповідачем - Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області незаконно проведено реєстрацію оспорюваного договору оренди [NUMBER] від 08.09.2014 року. Суд вбачає, що вказане порушення мало місце у зв'язку із тим, що при укладенні та реєстрації оспорюваного договору було допущено помилку в кадастровому номері земельної ділянки, а саме: замість [NUMBER] зазначено кадастровий номер земельної ділянки як: [NUMBER]. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що право позивача на володіння та розпорядження своєю земельною ділянкою порушено відповідачами, а тому таке право підлягає судовому захисту, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved