Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 серпня 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що з відповідачем по справі вона перебувала в юридичному шлюбі з 14 січня 2012 року. Від спільного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2012 року з відповідача на її користь на утримання сина були стягнуті аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2012 року, і до повноліття дитини. Після спливу певного проміжку часу після народження дитини, шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені, спільне господарство не велось, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не виявляє ніякої турботи про дитину. Відповідно до довідки-розрахунку від 04.10.2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 129398,10 грн. Так як відповідач по справі не бере участі у вихованні сина, не турбується про його стан здоров`я та не цікавиться життям дитини, матеріальної допомоги не надає, тобто не виконує своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина, то позивач вимушена звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. 05 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Філь О.Є. 06 серпня 2019 року відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] (а.с. 26). Відповідь про відсутність інформації про місце реєстрації відповідачів була отримана судом 30 серпня 2019 року (а.с. 29). 02 вересня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30 вересня 2019 року, яке відкладалось на 15 жовтня 2019 року. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача необхідно з метою здійснення реєстрації дитини за новим місцем проживання, а саме, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , де вони проживають сім`ю з 2018 року, також необхідно для того, щоб вони з дитиною мали можливість виїхали за кордон на відпочинок, а також з метою усиновлення дитини її чоловіком. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені на їх обгрунтування в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за офіційним місцем реєстрації. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи. Представники третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради в судовому засіданні надала висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради, пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є недоцільним. Щодо реєстрації малолітньої дитини, то це питання можливо вирішити за допомогою органу опіки та піклування, питання щодо тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України без згоди батька також можливо вирішити або в судовому порядку, або в органі опіки та піклування за наявності заборгованості по аліментам. Щодо усиновлення дитини позивачем не надано доказів того, що її чоловік бажає усиновити дитину та має для цього всі підстави, передбачені законом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка по справі її рідна сестра, останній раз відповідача вона бачила три роки тому, зараз від спільних знайомих їй відомо, що він в м. Сімферополь, з того моменту, як він виїхав з міста, він не спілкується с сином, спілкувався з сином до чотирьохрічного віку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відповідач не спілкується з сином з чотирьохрічного віку, на її думку тому, що не має бажання, його зараз немає в місті Покровську. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в юридичному шлюбі з 14 січня 2012 року (а.с. 8), шлюбу було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року (а.с. 11). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Предметом спору у даній справі є позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд установив, що з листопада 2018 року позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення від 13.06.2019 року. Згідно цієї ж довідки [PERSON] в вихованні сина [PERSON] участі не приймає, не відвідує його (а.с. 18). Відповідно до довідки, яка видана 14.06.2019 року директором ЗОШ № 2, зі слів класного керівника батько учня [PERSON] - [PERSON] школу не відвідує, не приходить на батьківські збори, не цікавиться успішністю сина, не телефонує класному керівнику (а.с. 19). Згідно довідці КП «ЦПМСД» від 20.06.2019 року дитина [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з матір`ю, знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом кардіопатія, за цей період одноразово звертався до лікаря з приводу ГРВІ (а.с. 15). Відповідач станом на 04.10.2018 року мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 129398,10 грн, що підтверджується довідкою Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби від 04.10.2018 року (а.с. 12). Доказів про розмір заборгованості на час розгляду справи суду не було надано. Згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). В зазначеному випадку згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є недоцільним.. Заначений висновок обгрунтований тим, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Комісії не вдалось з`ясувати думку батька дитини щодо позбавлення батьківських прав та з яких причин батько тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, враховуючи, що він є недостатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд повинен встановити та визначитися, у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Установлення таких фактичних обставин справи має важливе значення для правильного її вирішення. Існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем шкільного навчального закладу дитини у повній мірі не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом у Постанові від 6 січня 2019 року у справі № 465/3694/14-ц. Також суд враховує неможливість з`ясування наявності винної поведінки відповідача та свідомого нехтуванням ним своїми обов`язками, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але там не проживає на протязі трьох років, зі слів матері [PERSON] , її син перебуває в місті Москві на заробітках, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 24 (а.с. 42). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Але в зазначеному випадку неможливо з`ясувати наявність винної поведінки відповідача та свідомого нехтуванням ним своїми обов`язками Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed