Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.12.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача у її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 28.12.2018 року і до досягнення сином 23 років або припинення ним навчання. Ухвалою судді від 31.01.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання 20.02.2019 року. Розгляд справи по суті відбувся 20.02.2019 року, з участю представника позивача та з участю відповідача. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 19.10.2018 року їх син досяг повноліття, що стало підставою для припинення сплати відповідачем аліментів. Їх син є студентом І курсу Львівського державного університету внутрішніх справ, у зв'язку з чим потребує додаткових матеріальних витрат. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з'явилася, хоча була належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення - судової повістки від 31.01.2019 року. Разом з тим, уповноважений представник позивача - адвокат Маципура Г.І. у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з'явився, просив позов задовольнити частково, а саме врахувати, що він створив нову сім'ю, в якій народилось двоє дітей і які на даний час є малоілтніми та потрубують його утримання. Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача сімейного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Завадківською сільською радою Сколівського району Львівської області, 27.10.2000 року вбачається, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач. Судом встановлено, що[PERSON], який є повнолітнім, у даний час навчається на першому курсі факультету № 7 Львівського державного університету внутрішніх справ денної форми навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб, не отримує степендію, оплата становить 10 950,00 грн. на рік, із терміном закінчення - 30.06.2022 року (довідка за вих. № 524), потребує додаткових матеріальних витрат. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. ст. 181, 182, 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснює, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, котрі регулюють правовідносини, пов'язані зі сплатою аліментів, матеріального становища відповідача, який офіційно працевлаштований та працює слюсарем-ремонтником каналізаційного господарства КЕВ м. Львова, фізично здоровий, однак має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу - дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], враховуючи, що його повнолітній син від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, так як навчається далеко від дому, несе витрати на проживання, також потребує коштів на придбання необхідних канцелярських товарів, продуктів харчування, предметів першого вжитку, одягу та взуття, з врахуванням принципу законності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на сина сторін у розмірі ј частини від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до закінчення сином сторін терміну навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього та наявністю на його утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України, право на його утримання припиняється. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial