Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.04.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23 грудня 2012 року в м. Запоріжжя за місцем свого тимчасового перебування у віці 98 років померла [PERSON], постійна мешканка с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,05 га, розташованої на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Після смерті спадкодавця вона є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 07.07.2000 Вільненською сільською радою, реєстровий номер 205, який не змінювався та не відмінявся. Вона звернулася до державного нотаріуса з питання оформлення спадщини на земельну ділянку, проте їй письмово було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Тому визнати право власності за нею на спадкове майно можливо лише у судовому порядку. Позивач у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує /а.с.3 /. Представники відповідача в судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с. 18/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 23 грудня 2012 року в м. Запоріжжя у віці 98 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.5/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 2,0471 га, розташованої в межах території Вільненської сільської ради для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що належить померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 101422, зареєстрованого за № 174 від 10.03.2004, вартість земельної ділянки становить 24\~565 грн /а.с.7, 19-20/. Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 07.07.2000 Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 205, який не змінювався та не відмінявся /а.с.6, 8/. Відповідно довідки Вільненської сільської ради [PERSON], померла 23.12.2012, була постійною мешканкою с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області, зареєстрована та проживала за адресою [INFO] одна. На момент смерті проживала в м. Запоріжжя. Заповіт від її імені, посвідчений Вільненською сільською радою за реєстровим номером 205 від 07.07.2000, не змінювався та не відмінявся /а.с.9/. 11.04.2017 державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належить [PERSON], померлій 23.12.2012, в звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту /а.с.10/. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 101422 виданий [PERSON] втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.21-22/. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] зареєстрований за № 205 від 07.07.2000 Вільненською сільською радою є чинним, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.23-24/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої 23.12.2012, позивач є спадкоємцем за заповітом, але отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved