Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач, 22.05.2017 року, звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, у позовній заяві вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору без номера від 27.11.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 5100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 30.04.2017 року, має заборгованість за кредитним договором на суму 18839,31 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом на суму 3568,24 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 11472,77 гривень; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2425,00 гривень, штрафу ( фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень та штрафу ( процентна складова) в розмірі 873,30 гривень. Оскільки відповідач заборгованість по кредитному договору в добровільному порядку не відшкодував, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з клопотанням, в якому підтримав позовні вимоги позивача і просив суд розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявилися, звернулися з заявами про розгляд справи без їх участі, надали письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги позивача визнали частково. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], відповідно до укладеного кредитного договору без номера від 27.11.2009 року отримав у позивача кредит у розмірі 5100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 30.04.2017 року, має заборгованість за кредитним договором на суму 18839,31 гривень, що підтверджує позивач своїми розрахунками. Відповідно до ст.526, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] свої зобовязання, що витікають з кредитного договору, належним чином не виконує, чим порушують права позивача. а тому приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 3568,24 гривень та заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 11472,77 гривень як того і просив позивач. Стосовно стягнення заборгованості за пенею та комісією, то норми ст.ст. 266,258 ч.2 ЦК України обмежують їх стягнення 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Таким чином, виходячи з розрахунку позивача ( а.с.6) заборгованість відповідача [PERSON] за пенею та комісією, станом на 30.04.2017 року становить 2425,00 гривень, а станом на 30.04.2016 року вона становила 1825,00 гривень, отже до стягнення підлягає 600,00 гривень ( 2425,00 1825,00 = 600,00). Згідно ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань, на думку суду є недопустимим, тому приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача штрафів фіксованої частини та процентної складової в розмірі 500,00 гривень та 873,30 гривень. На підставі кредитного договору без номера від 23.12.2008 року, статтей.258, 266, 526, 527,530, 599,610, 611, 625, 629, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial