overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач 24 січня 2020 року через свого представника [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] з відповідачем по справі мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] ; дитина проживає постійно з матір`ю, коштів не достатньо для її утримання, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності відповідача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач 24 травня 2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з вересня 2014 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.07.1971 року /а.с.6/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач 24 травня 2021 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному позивачу житловому будинку з 27 вересня 2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] , однак не проживає у ньому з моменту реєстрації. Реєстрація відповідача у будинку позивача створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження даним майном, так як відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с.24). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с.23,29). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 вересня 2007 року, Витягу Березанської філії Миколаївського ММБТІ від 27 вересня 2007 (а.с.7), технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 08 жовтня 2007 року (а.с.8-10), довідки Коблівської сільської ради Миколаївської області (а.с.12), позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , у якому зареєстрований [PERSON] , але не проживає у вказаному житлі з 27 вересня 2007 року без поважних причин, що підтверджується актом про не проживання, складеним Коблівською сільською радою 05 травня 2021 року (а.с.14) та довідкою Коблівської сільської ради від 05 травня 2021 року (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст.72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації понад 13 років без поважних причин, він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач 24 червня 2014 року звернувся з вимогами до відповідача про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю. Пояснила, що [PERSON] 22 лютого 2014 року близько 03 години, знаходячись в приміщенні кафе « Рогань » по вул. Винниченка м. Малина під час сварки спричинив потерпілому [PERSON] легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий знаходився на лікування в Малинському РТМО 9 днів , кошти затрачені на його лікування складають 1132 грн. До суду надійшло клопотання Малинського РТМО згідно якого позовні вимоги прокурора Малинського району в інтересах держави в особі РТМО підтримуються повністю та прохання щодо розгляду справи у відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В статті 1206 ЦК України зазначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно копії ухвали Малинського районного суду від 14 квітня 2014 року встановлено, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України закрито на підставі ст..284 КПК України у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Згідно довідки Малинського РТМО № 667 від 23 травня 2014 року встановлено , що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені Малинського РТМО. Вартість лікування становить 1132 грн. ( арк..с. 5). З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач 24 червня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON], 08 травня 2010 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №212. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з квітня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Кулак». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08 травня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №212. (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Встановлено також, що сторони з квітня 2014 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач 25.01.2014 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 62 021,86 грн. При цьому посилається на те, що 19 листопада 2010 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0410, за яким відповідачка отримала кредит в сумі 71920,00 грн. З метою забезпечення виконання умов договору 19 листопада 2010 року було укладено договір поруки з [PERSON]. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, таким чином станом на 14 січня 2014 року створилась заборгованість в сумі 62 021,86 грн., з них сума заборгованості по простроченим відсоткам по кредиту - 1328,66 грн.; сума строкової заборгованості за процентами -487,08 грн.; сума заборгованості по простроченому кредиту -24062,23 грн.; сума строкової заборгованості за кредитом - 32920,00 грн.; сума заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту - 2933,36 грн.; сума заборгованості по пені за несвоєчасну сплату відсотків - 290,53 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Відповідно до ст.158, 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 листопада 2010 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0410, за яким відповідачка отримала кредит в сумі 71920,00 грн. З метою забезпечення виконання умов договору 19 листопада 2010 року було укладено договір поруки з [PERSON]. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 14 січня 2014 року створилась заборгованість в сумі 62 021,86 грн., з них сума заборгованості по простроченим відсоткам по кредиту - 1328,66 грн.; сума строкової заборгованості за процентами -487,08 грн.; сума заборгованості по простроченому кредиту -24062,23 грн.; сума строкової заборгованості за кредитом - 32920,00 грн.; сума заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту - 2933,36 грн.; сума заборгованості по пені за несвоєчасну сплату відсотків - 290,53 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ст.ст.1054, 1050 ЦК України зазначено, що наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по оплаті судового збору .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач 25.01.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказала, що з відповідачем з 22 липня 2005 року перебувала у шлюбі, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Від спільного з відповідачем життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Як зазначено позивачем, дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, в той час, як відповідач проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину, оскільки він працездатний, непрацездатних членів родини не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісяця аліментів на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, просила розглядати справу без неї, про що надала суду заяву, в якій також зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач також не з`явився до судового засідання, але просив розглядати справу за його відсутністю, про що надав заяву, в якій також вказав, що визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їхній сукупності, вважає встановленим наступне. 22 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], укладений шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №711, що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актова запис №203 від 08.02.2006 року, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Дитина проживає із позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, та приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач 25.01.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що з 27.02.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Шлюбні відносини припинились у вересня 2016 року. Просить суд розірвати їх шлюб, залишити їй прізвище [PERSON] та просила стягнути з відповідача судові витрати на її користь. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем та розглядати справу без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб І- НО №200377, виданого 27.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають з 24.02.2010 року у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис №27. Згідно свідоцтва про народження 1-НО №343443, виданого 21.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 216, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі\~ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились у вересня 2016 року, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог [PERSON] про залишення її прізвища «Іванова», суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, суд вважає, що судові витрати підлягають відшкодуванню сторонами у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач 25.01.2017 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя дітей не має. Шлюбні відносини припинилися з грудня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалось. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб та залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюбу [NUMBER], виданого 05.10.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинилися з грудня 2015 року, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог [PERSON] про зміну її прізвища на дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved