Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] в інтересах якої діє опікун [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Пролісок», третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, в якому просить визнати за нею право власності на кооперативну квартиру № 67, в житловому будинку № 25 по\~ вул. Миколаївська, в м. Богуславі\~ Київської області, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., підсобною (допоміжною) площею 16,2 кв.м.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в 1979 році по вул. Миколаївська в м. Богуславі\~ Київської області, був збудований та зареєстрований за житлово-будівельним кооперативом «Пролісок»,\~ багатоквартирний житловий будинок № 25. Згідно рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради від 19.12.1979 р. № 302\~ [PERSON] була надана кооперативна квартира [ADDRESS]. На заселення вказаної 1-кімнатної житлової квартири, житловою площею 19,7 кв.м., підсобною (допоміжною) площею 16,2 кв.м. - [PERSON], як члену ЖБК - «Пролісок» був виданий ордер № 1138 від 19.12.1979 року на сім'ю складом 1 особа. Вартість кооперативної квартири становила 4981 рублів 47 коп. Оплата вартості кооперативної квартири [ADDRESS] в період з 1980 року по 1991 рік була здійснена в повному обсязі, про що свідчать наявні документи. Однак, при зверненні до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на кооперативну квартиру [PERSON] було відмовлено в реєстрації права власності на квартир, оскільки відсутній договір про пайову участь та довідка кооперативу про членство особи в кооперативі. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідачем - житлово-будівельним кооперативом «Пролісок» надана суду письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області [PERSON], надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ордеру № 1138 від 19 грудня 1979 року [PERSON] передана для проживання однокімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно договору від 03.01.2000 року про умови проживання в кооперативному будинку ЖБК «Пролісок» [PERSON] надавалося право постійного проживання в кооперативному будинку ЖБК «Пролісок» З\~ довідки житлово-будівельного кооперативу «Пролісок» № 7 від 28.02.2018 року вбачається, що вартість кооперативної квартири [ADDRESS] становила 4981 рублів 47 коп. Оплата вартості кооперативної квартири [PERSON]\~ проведена в повному розмірі. Відповідно до довідки ЖБК «Пролісок» № 8 від 28.03.2018 року, [PERSON]\~ є членом обєднання - ЖБК «Пролісок». Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 25 грудня 2012 року [PERSON], [INFO] визнано\~ обмежено дієздатною та призначено її брата [PERSON] опікуном. 15 березня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS]. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області [PERSON] № 40196517 від 20.03.2018 року\~ [PERSON] відмовлено у\~ державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], оскільки відсутній договір про пайову участь та довідка кооперативу про членство особи в кооперативі. Частиною 2 статті 12 Закону України від 7 лютого 1991 року № 697-ХІІ «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19-1 Закону країни № Про кооперацію» у разі викупу квартири,\~ дачі, гаража, іншої будівлі, споруди\~ або\~ приміщення\~ член\~ житлово-будівельного,\~\~ дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого\~ відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності\~ на\~ таке\~ майно\~ у\~ члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», згідно із ст. 15 Закону України «Про власність», передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частку будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру є обмеженням права власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його\~ права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За даними технічного паспорта на квартиру № 67 в житловому будинку № 25 по вул. Миколаївська в м.Богуславі Київської, квартира має загальну площу 35,9 кв.м., житлову площу 19,7 кв.м., підсобну (допоміжну) площу 16,2 кв.м. Самочинного перепланування немає. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивач виплатив у повному обсязі пайовий внесок, а тому вважає, що він має право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності за ним на нерухоме майно, оскільки це зачіпає його права як власника цього нерухомого майна. У звязку із вказаним суд вважає необхідним захистити права позивача [PERSON] та визнати в судовому порядку за ним право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], а визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведених норм закону та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Вирішуючи питання, щодо судового збору, суд вважає за доцільне не стягувати останній з [PERSON], оскільки вона являється особою з інвалідністю\~ 2 (другої) групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК № 0370598 від 21.11.2012 року. На підставі ст.ст. 317, 319, 384, 391, 392 Цивільного кодексу України, ст. 141 ЖК України,

Outcome: approved