Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.08.2018 року звернулася у суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] і зареєстрований виконавчим комітетом Геринської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 02.02.2013 року, актовий запис № 1. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 13.08.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання від 22.10.2018 року підготовче провадження закрито, а справа призначена до судового розгляду. Ухвалою судового засідання у даній справі від 03.12.2018 року сторонам надано термін на примирення строком на три місяці, провадження зупинено. Ухвалою судового засідання від 12.02.2019 року провадження у справі поновлено, а справу призначено до судового розгляду. Судовий розгляд справи по суті відбувся 04.03.2019 року. Позов обґрунтовано тим, що сімя сторін фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Протягом останнього року сторони не підтримують шлюбних відносин. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] та дочка Аліна13.03.2013 року народження, які проживають і надалі проживатимуть з позивачем. З огляду на вказане, позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву від 07.02.2019 року, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, оскільки примирення між сторонами не відбулося, просила розгляд даної справи продовжувати та закінчувати без її участі. Після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище «Левак». Відповідач [PERSON] під час судового провадження у даній справі проти розірвання шлюбу заперечив та подав заяву про надання терміну на примирення, оскільки вважає зазначений шлюб з позивачем таким, який можна зберегти. У судове засідання, щодо розгляду справи по суті, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на подану заяву у запропонований судом термін не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі під час судового засідання 04.03.2019 року, не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони вступили у шлюб 02.02.2013 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Геринської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ, № 119107, виданим виконавчим комітетом Геринської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 02.02.2013 року. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які на даний проживають і надалі проживатимуть з позивачем за зареєстрованим її місцем проживання у с. Камянка Сколівського району Львівської області. Ухвалою від 03.12.2018 року у даній справі, виходячи з положень ст. 111 СК України та розяснень, котрі містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судом вживалися заходи щодо примирення сторін за відповідним клопотанням відповідача про надання терміну на примирення. Зазначений термін на примирення надавався сторонам строком на три місяці. Встановлено, що після поновлення 12.02.2019 року судом провадження у даній справі і призначення її до розгляду на 04.03.2019 року у судовому засіданні, сторони так і не примирилися, про що свідчить подана позивачем на адресу суду заява від 12.12.2018 року під вх. № 6007, в якій вона наполягала надалі на розірванні шлюбу. Натомість відповідач, незважаючи на завчасне і належне його повідомлення, у судове засідання 04.03.2019 року не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомив. Встановлено також й те, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Таким чином, на переконання суду, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як розяснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Виконуючи вищенаведені приписи, судом беззаперечно встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, у звязку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, суперечило б інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтвердження судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 704 грн. 80 коп. (квитанція № 42 від 22.08.2018 року).

Outcome: approved