Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач 20.12.18 р. подала до суду вказаний вище позов. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін сина [PERSON], 25.03.12 р. н., у твердій грошовій сумі, а саме: по 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації такої суми аліментів, починаючи від дня пред»явлення позову до суду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 02.08.18 р., з 25.06.11 р.. За час шлюбу у сторін народилась вказана вище спільна дитина, у вихованні якої відповідач участі не бере, та яка перебуває на повному її утриманні. В даний час її несталий доход є мізерним і недостатнім. Відповідач же, хоча і не працює, однак, має несталий, хороший доход. Угоди про добровільну сплату аліментів на дитину сторонами не досягнуто. Інших утриманців, грошових стягнень за виконавчими документами у відповідача немає. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 23.01.19 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами отримано під розпис 29.01.19 р.. \~ \~ \~ \~За станом на 22.02.19 р. відповідачем не подано до суду відзиву на позову заяву. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 02.08.18 р. у цивільній справі № 159/3 452/18 провадження № 2/159/1 021/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 04.09.18 р., сторони з 25.06.11 р. перебували у шлюбі, що розірваний. Як вбачається з копії свідоцтва про народження вказаної вище дитини, сторони мають вказану вище спільну неповнолітню дитину. Відповідач не заперечив проти доводів позовної заяви шляхом подання відзиву на позовну заяву тощо. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем; сторони не працюють, але мають несталий доход; відповідач добровільно коштів на утримання вказаної вище дитини сторін не надає, хоча має обов»язок по її утриманню та може надавати таку матеріальну допомогу. Позивач на обґрунтування своїх вимог не надала суду доказів наявності у відповідача нерухомого чи рухомого майна, наявності у відповідач доходів. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України і стосуються стану здоров»я сторін, їх неповнолітньої дитини, її майнового стану, які підлягають до врахування судом, крім вказаних вище. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної вище дитини сторін у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, що є меншим заявленого позивачем, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Підстав для стягнення мінімального гарантованого розміру аліментів, суд не вбачає. Суд вважає також, що вимога позивача про стягнення суми аліментів з врахуванням їх індексації, не ґрунтується на законі, так як відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом - за інший період. Тому в решті позову слід відмовити. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial