Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач 24.06.2020 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «СКБ «Укрелектромаш» заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період з липня 2018 по 05.12.2019, середній заробіток за час затримки з 05.12.2019 на момент ухвалення рішення та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 03.07.2018 перебував з відповідачем у трудових відносинах. Наказом № 149-к від 05.12.2019 позивач звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпПУ. На день його звільнення 05.12.2019 відповідачем нарахована але не виплачена позивачу заробітна плата за період з липня 2018 по 05.12.2019, загальна сума заборгованості з урахуванням часткової оплати складає 40634,07 грн.. Позивач неодноразово звертався на відповідача з заявами про видачу довідки про заборгованість по заробітній платі, які проігноровані відповідачем. Дії відповідача по невиплаті заробітною плати є незаконними. Ухвалою суд 25.06.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, та зобов`язано відповідача надати до суду належним чином завірені копії довідки про заборгованість по заробітній платі при звільненні [PERSON] та довідки про середню заробітну плату [PERSON] (а.с.36-37). Відповідач подав клопотання, у якому просить суд продовжити йому строк для подання відзиву на позовну заяву на строк дії карантину, подовжити строк для подання відповідачем витребуваних доказів на строк дії карантину. На обґрунтування клопотань зазначає, що у зв`язку із введенням на всій території України карантину з 11.03.2020 підприємство не має матеріально-технічної та кадрової можливості реалізувати своє право на подання відзиву у встановлений судом строк та виконати ухвалу суду про витребування доказів (а.с.41-42, 47-48). Також, відповідачем подане клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, яке відповідач обґрунтовує характером спірних правовідносин, предметом спору, складністю визначення розміру середнього заробітку за час затримки при звільненні (а.с.53-54). На підставі розпорядження керівника апарату Московського районного суду м. Харкова та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Поліщук Т.В. Ухвалою судді від 17.09.2020 визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Також даною ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, і зобов`язано відповідача в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до суду довідку про заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] і довідку про розмір середньомісячної та середньоденної заробітної плати останнього. Копію ухвали направлено позивачу та відповідачу, яка була отримана ними. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати та її розмір, розрахункові листи, на які посилається позивач як на єдину підставу своїх вимог, мають невідоме походження, оскільки роздруковані з комп`ютера та не завірені роботодавцем, отже, не є допустим доказом наявності та розміру заборгованості по заробітній платі. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі, не зазначивши, яка саме сума, на його думку підлягає стягненню, з урахуванням податків і зборів чи без урахування останніх. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку відповідач зазначає, що позивачем у позові не зазначено, яка саме сума підлягає стягненню, без детального обґрунтованого розрахунку суми середнього заробітку. Відповідач зазначає, що всі рахунки відповідача накладено арешт, що унеможливлює проведення розрахунків з працівниками, всі банківські рахунки ТОВ «СКБ «Укрелектромаш» арештовані. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, відповідач зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги. Розрахунок наданих послуг, документи що свідчать про оплату. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач своїм правом надання відповіді на відзив не скористався. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наслідками розгляду клопотання відповідача про продовження строку виконання ухвали суду про витребування доказів, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що поновлення строку є правом, а не обов`язком суду. Відповідно до положень ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Копія ухвали про витребування доказів отримана відповідачем 08.10.2020. Враховуючи час, з якого справа перебуває в провадженні суду, характер спірних правовідносин, які є трудовими, а також предмет спору, яким є, зокрема, стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про продовження, до закінчення карантину, виконання ухвали про витребування доказів, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, сторони надають свої пояснення, заяви по суті засобами поштового зв`язку, та відповідачем не доведено відсутність в нього матеріально-технічної та кадрової можливості виконати ухвалу суду. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку, до закінчення карантину, виконання ухвали суду про витребування доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «СКБ «Укрелектромаш», на підставі наказу ТОВ «СКБ «Укрелектромаш» № 14-9к від 05.12.2019 його звільнено 05.12.2019 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наданою позивачем копією трудової книжки та копією наказу (а.с. 26-30). Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ухвалами суду від 25.06.2020 при відкритті провадження у справі та від 17.09.2020 судом зобов`язано ТОВ «СКБ Укрелектромаш» надати до Московського районного суду м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали, довідку про заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] і довідку про середньомісячну і середньоденну заробітну плату останнього. Копії ухвал про витребування доказів направлені відповідачу до виконання, та отримані відповідачем 09.07.2020 та 08.10.2020 відповідно, що підтверджується розписками на поштових зворотних повідомленнях. Відповідно до положень ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причини доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ. Відповідно до наданих позивачем копій розрахункових листів, позивачу нарахована заробітна плата в наступному розмірі: за листопад 2019 борг за підприємством початок місяця становить 32718,76 грн., борг підприємства на кінець місяця становить 35110,41 грн.; за грудень 2019 нараховано - 6861,69 грн., до виплати за місяць 5523,66 грн. Враховуючи, що відповідачем на вимогу суду не надані докази, які підтверджують розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем, чому суд всебічно сприяв, суд визнає факт наявності та розміру заборгованості по заробітній платі перед позивачем за період з липня 2018 по 05.12.2019 включно, у розмірі 40634,07 грн. (35110,41 грн. + 5523,66 грн.). Та як вбачається з наданих розрахункових листів, зазначена сума вказана з виключенням сум відрахування на податки та інші збори. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці », ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості (ч.6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Всупереч норм КЗпП України та Конституції України відповідач ТОВ «СКБ «Укрелектромаш» не здійснювало виплату заробітної плати позивачу, у зв`язку з чим станом на день звільнення позивача 05.12.2020 утворилась заборгованість у розмірі 40634,07 грн., з виключенням сум відрахування на податки та інші збори, яка підлягає стягненню. Частиною 1 ст. 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 1 п. 20, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 р. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до абз. 3 п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до змісту п.п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовикаи; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо) , компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту здійснення розрахунку з позивачем за нараховану, але не виплачену заробітну плату за час затримки, тому суд здійснює розрахунок за весь час затримки, тобто з дати звільнення позивача до дати ухвалення рішення по справі. Позивач надав до суду розрахунки нарахованої відповідачем заробітної плати за період з липня 2018 по грудень 2019. Відповідач не виконав ухвалу суду про витребування доказів на підтвердження суми заробітної плати нарахованої позивачу за два останні календарні місяці, що передують дню звільнення (жовтень 2019, листопад 2019), а тому суд розраховує середньоденну заробітну плату виходячи з наданих доказів. Отже, за жовтень 2019 позивачу нарахована заробітна плата за відпрацьовані 6 днів - 5890,10 грн., з яких оплата лікарняних листів - 2488,80 грн., які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, отже сума для обчислення середньої заробітної плати за жовтень 2019 становить 3401,30 грн. (5890,10-3401,30). За листопад 2019 позивачу нарахована заробітна плата за відпрацьовані 21 днів - 7639,20 грн. Суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують дню звільнення (05.12.2019) становить 408,91 грн. (3401,30 грн. - за жовтень 2019 + 7639,20 грн. - за листопад 2019/ 27 відпрацьованих позивачем днів у жовтні, листопаді 2019 разом). Вказані суми визначені без врахування допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що відповідає п. 4 Порядку. Вказані вище суми визначені у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі, що відповідає Порядку. Позивач була звільнена 05.12.2019, що підтверджується копією наказу про звільнення, а рішення у справі ухвалене 16.11.2020, отже період затримки розрахунку при звільненні позивача складає 237 робочих дня. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 96911,67 грн. (408,91 грн. - середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують дню звільнення * 237 робочих днів - період затримки розрахунку при звільненні) у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні та 40634,07 грн. - заборгованість по заробітній платі у з липня 2018 по 05.12.2019. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в абз. 5 п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Як вбачається з копій розрахункових листів, наданих позивачем на підтвердження заборгованості відповідача, сума загальної заборгованості відповідача перед позивачем зазначена вже з виключенням податків та інших обов`язкових платежів. При цьому середня заробітна плата за час вимушеного прогулу була обчислена судом, без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі, що відповідає Порядку, а тому з цієї суми підлягає утриманню прибутковий податок та інші обов`язкові платежі. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та поніс судові витрати по оплаті судового збору у частині вимоги про стягнення середнього заробітку у розмірі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: опис виконаних робіт по наданню правової допомоги з приводу підготовки до суду позовної заяви адвоката Ільєвої О.Ф. від 23.06.2020, відповідно до якого: надання консультаційної допомоги та роз`яснення законодавства - 200 грн., складання заяви та підготовка документів до суду - 800 грн.; квитанція № 69 від 23.06.2020 про сплату [PERSON] адвокату Ільєвій О.Ф. за надання правничої допомоги 1000,00 грн. (а.с.32-34). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 40 коп., та на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. та на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved