overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 жовтня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 20.07.2002 року. Шлюб зареєстрований Центрально- Міським відділом цивільного стану Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 301. Від спільного життя з відповідачем він має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем він шлюбні відносини припинив з травня 2015 року , з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, у кожного з подружжя різні погляди на життя. На теперішній час він бажає з відповідачем шлюб розірвати й на примирення не згоден, тому що вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, він просить судрозірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач та його представник до судового засідання не з»явилися, однак надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. На позовних вимогах наполягали в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20 липня 2002 рокуміж [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Просенюк ) був укладений шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 137242 від 13.05.2009 року, актовий запис № 301 (видане повторно) (а.с. 8). Від спільного життя з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO].(а.с.9,10) Шлюбні відносини позивач припинив з травня 2015 року, з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, у кожного з подружжя різні погляди на життя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сімї позивача і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Просенюк ) підлягає розірванню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище відповідача після розірвання шлюбу, залишивши прізвище - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 липня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2004 року. Від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя у них не склалося. Через різні погляди на життя, різні характери, відсутність взаєморозуміння у них постійно виникали сварки. Вони вже чотири роки як припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам відповідача, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом, оскільки в органах ДРАЦС відповідач розірвати шлюб не бажав. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 вересня 2004 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки приблизно чотири роки назад і з того часу проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вони втратили почуття любові один до одного, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. В органах ДРАЦС розірвати шлюб сторони не побажали. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 липня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2000 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження для них виявилося невдалим, вони не знаходили порозуміння між собою, у зв'язку з чим постійно сварилися, втратили повагу і любов один до одного. Внаслідок цього вони фактично припинили шлюбні відносини та тривалий час разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують. Тому вважає, що подальше життя не можливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Просила не надавати строк для примирення та судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, наполягала на позовних вимогах та просила їх задовольнити, оскільки відповідач має іншу сім'ю, наданий судом строк для примирення позитивних наслідків не приніс, ніяких дій для збереження сім'ї ніхто не зробив, почуттів поваги та любові до чоловіка у неї не залишилося, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотна розписка на а.с. 20, своїх заперечень та будь-яких пояснень після спливу надано судом трьохмісячного строку для примирення до суду не подав. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2000 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння позивач втратила почуття поваги і любові до відповідача, бажання та наміру відновити сімейні стосунки та помиритися у неї відсутні. Судом надавався строк для примирення подружжя, який бажаних результатів не приніс. Позивач просила суд не призначати повторного строку для примирення, так як у відповідача є інша сім'я та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, проживають окремо за різними адресами. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами та з підстав статті 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 липня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що тривалий час подружжя живе окремим життям, фактично сімя припинила своє існування. Просила розірвати зареєстрований 14 червня 1997 року з відповідачем шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 31 серпня 2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2018 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляд у по суті на 28 вересня 2018 року. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, але звернулися в суд з заявами про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, клопотань до суду не має. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про розгляд справи судом шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу- Новокшонова) [PERSON], [INFO], з 14 червня 1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 липня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 25 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що з відповідачем разом не проживає, спільного господарства не веде. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 11 липня 2018 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 31 липня 2018 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 25 жовтня 1998 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1351 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 056307, виданим 10 листопада 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 037306, виданим 27 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 липня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 31 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON]. Вказує, що між ними постійно виникають непорозуміння, у звязку з чим між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 11 липня 2018 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 31 липня 2018 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Вказала, що з відповідачем більше року спільно не проживає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 31 серпня 2013 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1467 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 209132, виданим 23 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 168. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

позивач [PERSON] 09 листопада 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2007 року. [INFO] року народилась дитина - донька [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON]. Діти мешкають разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не оказує. Просить стягнути з відповідача на утримання дітей на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини . Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги признав у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, визначає, що позовну заяву задоволено повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2007 року. [INFO] року народилась дитина - донька [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON] . Відповідно актового запису № 559 від 21 липня 2009 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3) Відповідно до актового запису № 534 від 14 грудня 2011 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с2 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування дітей не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 листопада 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року, збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, також просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 19 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

позивач [PERSON] 09 листопада 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 11 жовтня 2014 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 29 жовтня 2014 року у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання сина [PERSON], [INFO]. не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК Цкраїни, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних доказів без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 11 жовтня 2014 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 477 від 05 листопада 2014 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 5 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved