Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.10.2017 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] міської ради, про встановлення факту смерті осіб, прийняття спадщини та визнання права власності на жилий будинок, посилаючись на те, що 07 серпня 1992 року померла його мати, [PERSON]. 11 липня 1997 року помер його батько, [PERSON]. Батькам позивача, на праві спільної сумісної власності, належав жилий будинок № 88 по вул.. Квітучій (колишня 50 років України) в м.Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.04.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1353. Після смерті спадкодавців, спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (в ред.. 1963 р.), який діяв на час відкриття спадщини, залишився позивач. У встановлений ст.. 549 ЦК України (в ред.. 1963 р.) термін. Позивач не звернувся до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, але не отримав Свідоцтва про смерть спадкодавців. Факт смерті [PERSON] та [PERSON] підтверджується фотокартками їх могил з зазначенням прізвищ, імен та по батькові померлих батьків, дати їх народження та смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 25.05.1998 року № 15) заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Позивач не має можливості отримати Свідоцтва про смерть батьків, оскільки відповідно до відмов у проведенні державної реєстрації смерті від 18.10.2017 року №№ 4343, 4344 йому відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] та [PERSON] в звязку з відсутністю документів, предявлення яких передбачено Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а також інших фактів, від яких залежить виникнення майнових прав фізичних осіб. Проведення реєстрації факту смерті, відповідно до ст.. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п. 1 гл. 4 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні органами реєстрації цивільного стану є неможливим, оскільки підставою для проведення державної реєстрації смерті особи є, зокрема, медичне свідоцтво про смерть за формою № 103/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров»я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичної установи МОЗ України. Однак, батьки позивача померли дома, після смерті батьків він не звертався до закладів охорони здоровя та не отримував медичні свідоцтва про смерть. Встановлення факту смерті [PERSON] та [PERSON] необхідно позивачу для встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на жилий будинок. На день смерті батьків позивач проживав разом з ними, користувався і користується до теперішнього часу спадковим майном, як жилим будинком так і присадибною ділянкою, підтримує будинок та присадибну ділянку в належному стані, що підтверджується довідкою Комунальної установи «[PERSON] координаційний комітет самоорганізації населення» від 16.01.2017 року вих.. № 164. Позивач вважає, що він вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, передбачені ст..549 ЦК України (в ред.. 1963 р.) тобто фактично вступив у володіння та управління спадковим майном жилим будинком № 88 по вул.. Квітучій (колишня 50 років України) в м.Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області. Однак, позивач не має можливості звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки у нього відсутні свідоцтва про смерть батьків. Позивач [PERSON] просить встановити факти смерті батьків, просить встановити факт прийняття спадщини після смерті батьків та визнати за ним право власності на жилий будинок № 88 по вул.. Квітучій (колишня 50 років України) в м.Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 07 серпня 1992 року померла мати позивача - [PERSON]. 11 липня 1997 року помер батько позивача [PERSON]. Факт смерті [PERSON] та [PERSON] підтверджується фотокартками їх могил з зазначенням прізвищ, імен та по батькові померлих батьків, дати їх народження та смерті (а.с.49). Батькам позивача, на праві спільної сумісної власності, належав жилий будинок № 88 по вул.. Квітучій (колишня 50 років України) в м.Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.04.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1353 (а.с.8-9). У встановлений ст.. 549 ЦК України (в ред.. 1963 р.) термін. Позивач не звернувся до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, але не отримав Свідоцтва про смерть спадкодавців. Позивач не має можливості отримати Свідоцтва про смерть батьків, оскільки відповідно до відмов у проведенні державної реєстрації смерті від 18.10.2017 року №№ 4343, 4344 йому відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] та [PERSON] в звязку з відсутністю документів, предявлення яких передбачено Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (а.с.10-11). Однак, батьки позивача померли дома, після смерті батьків він не звертався до закладів охорони здоровя та не отримував медичні свідоцтва про смерть. Встановлення факту смерті [PERSON] та [PERSON] необхідно позивачу для встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на жилий будинок. Однак, позивач не має можливості звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки у нього відсутні свідоцтва про смерть батьків. Вартість спадкового нерухомого майна складає 71022,58 грн., що підтверджується Звітом про оцінку майна від 19.06.2017 року (а.с.13-45). Позивач [PERSON] просить встановити факти смерті батьків, просить встановити факт прийняття спадщини після смерті батьків та визнати за ним право власності на жилий будинок № 88 по вул.. Квітучій (колишня 50 років України) в м.Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред.. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст..1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved