overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач 13 липня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON], 16.10.1993 року, який був зареєстрований у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1203. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2015 року вони з відповідачкою проживають окремо, і з цього часу між ними припиненні подружні стосунки. Спільне життя з відповідачкою не склалося, між ними не було взаємопорозуміння, у звязку з чим вони вратили один до одного почуття любові та поваги. Майновий спір між ними відсутній. Позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Судові витрати по сплаті судового збору з відповідачки на його користь не стягувати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року сторонам був наданий строк для примирення шість місяців. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. В судове засідання відповідачка не зявилася, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутность, позовні вимоги визнала та просила суд задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16.10.1993 року, який був зареєстрований в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1203 (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з жовтня 2015 року, із-за відсутності взаємопорозуміння, у звязку з чим вони вратили один до одного почуття любові та поваги. Також між ними були припиненні шлюбні стосунки. Судом надавався строк для примирення тривалістю шість місяців, однак сторони за цей час примирення не досягли. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що позивач просив не відшкодувати йому судові витрати по сплаті судового збору, суд вважає за можливе не відшкодовувати їх за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач 13 липня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 2013 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя різні погляди на життя та шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Судом було роз'ясненно відповідачу наслідки визнання позову, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.05.2011 року /а.с.13/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя різні погляди на життя та шлюб. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 2013 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач 13 липня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, вказуючи, що з відповідачем по справі 22 листопада 2013 року вони зареєстрували шлюб. 18 лютого 2016 року рішенням Пологівського районного суду шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Оскільки [PERSON] є батьком їх малолітнього сина, проживає від родини окремо, за віком і станом здоров'я може сплачувати аліменти на утримання дитини, просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її, позивача, користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. Позивач 27 липня 2016 року звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутність. На своїх позовних вимогах наполягає і просить задовольнити їх у повному обсязі (а.с.8). Відповідач 01 серпня 2016 року звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутність. Проти задоволення позову у зазначеному в ньому розмірі не заперечує. (а.с.9). У зв'язку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2013 року, який розірваний у 2016 році судовим рішенням (а.с.3,4). З копії свідоцтва про народження судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] (а.с.5). З позовної заяви судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю, відповідач у справі працездатний, аліменти нікому не сплачує, офіційно працює. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 13 липня 2016 року, аліментів на утримання дитини по 1/4 частині на місяць, оскільки з позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що відповідач працездатний, аліменти нікому на сплачує, згоден на розмір аліментів у заявленому позивачем розмірі. Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач 13 листопада 2014 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень щомісячно. В судовому засіданні позов підтримала повністю. Пояснила, що дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але, будучи працездатним має реальну можливість допомагати. [PERSON] працює без офіційного працевлаштування, охоронником у приватних осіб на будівництві та отримує кошти в розмірі близько 3 тис. грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, заперечень по суті позову не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження [PERSON] підтверджується, що її батьком є відповідач. ( арк.с. 4 ). При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення статті 182 Сімейного Кодексу України де зазначено , що суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення , а також , що в будь - якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований , має мінливі заробітки, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими. Також суд погоджується і з розміром аліментів, які просить позивач стягнути з відповідача - 650 грн. Будь - яких обставин, що перешкоджали б відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач 13 листопада 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2015оку. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося через постійні суперечки та конфліктні ситуації. Спільний побут сторонами не ведеться, подружжя з липня 2018 року разом не проживає. Відповідач ухиляється від подачі спільної заяви про розірвання шлюбу в органах РАЦС. В зв`язку з цим, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований Виконавчим комітетом Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, актовий запис № 10, та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача, яка заявою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 28 серпня 2015 року, актовий запис №10. Сторони дітей не мають. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач 13 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2013 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 2014 року. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2013 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Залісненської селищної ради, м. Сніжне Донецької області, Україна, актовий запис за №02 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач 13 лютого 2017 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстрований 24 жовтня 1998р. Невською сільською радою Кремінського районну Луганської області, актовий запис №06. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач з сімєю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % для прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 3 цієї статті сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони з 24.10.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2). Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.3), відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Суд погоджується з розміром аліментів, запропонованим позивачем, що не суперечить вимогам закону і інтересам сторін та дитини. Оскільки позивач звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати на підставі ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач 13 лютого 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначав, що 26 листопада 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого мають одну малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними з приводу негативної поведінки відповідачки та її роботи, з якою позивач не погоджувався; з 10 листопада 2014 року вони разом не проживають, у зв`язку з чим спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Оскільки відповідачка визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач 13 серпня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON] 08 вересня 2001 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №717. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 2009 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08 вересня 2001 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №717 (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON] [INFO].(а.с.6). Встановлено також, що з 2009 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved