overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 23, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей, які на даний час неповнолітні, проте спільне подружнє життя не склалося, збереження шлюбу стало неможливим, а тому просить позов задовольнити, терміну на примирення просить не надавати. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, справу розглянути у його відсутності. Відповідач, будучи повідомленою належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, терміну для примирення просить не надавати. Зазначила, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з нею, шлюбне прізвище змінювати не бажає. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 055121, [PERSON] та [PERSON] (прізвище до одруження Чубатюк ) зареєстрували шлюб 09 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 23. Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], 2009 р..н., що стверджується їх свідоцтвами про народження серії І-ИД № 132025, І-ИД № 109884. З пояснень позивача судом встановлено, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, збереження шлюбу стало неможливим, та суперечить їх інтересам. Проти надання терміну на примирення сторони категорично заперечили. В силу ч.3\~ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно \~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить їх інтересам, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 23 - слід розірвати, після розірвання шлюбу громадянці [PERSON] залишити шлюбне прізвище «Максимів».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 березня 2012 року у Староміщинській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 1, посилаючись на те, що від даного шлюбу в них є дочка, [PERSON] [INFO], проте спільне подружнє життя не склалося, протягом року проживають окремо, збереження шлюбу стало неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, терміну на примирення не надавати, справу розглянути у її відсутності, після розірвання шлюбу дочка проживатиме з нею, шлюбне прізвище змінювати не бажає. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 142776, [PERSON] та [PERSON] (прізвище до одруження Тапчак) зареєстрували шлюб 16 березня 2012 року у Староміщинській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Під час перебування у шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 231372 від 26 квітня 2016 року І-ИД № 231372 . З пояснень позивача судом встановлено, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, проти надання терміну на примирення сторони заперечують. В силу ч.3\~ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно \~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить їх інтересам, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 березня 2012 року у Староміщинській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 1- слід розірвати, після розірвання шлюбу громадянці [PERSON] залишити шлюбне прізвище «Мєраджи».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2002 року. Шлюб зареєстрований\~\~ Відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 121. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони остаточно припинили шлюбні відносини. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим. Просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій підтримала позов та просила суд слухати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 159395, виданого 06 липня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 121. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 313495, виданого 21 січня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області. Сторони є також батьками [PERSON], [INFO], як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-НО № 597838, виданого 04 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 грудня 2014 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 17 липня 1982 року. Шлюб зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області ,про що в Книзі реєстрації шлюбів 17 липня 1982 року складено відповідний актовий запис № 705 . На момент заявлення позовних вимог позивач не проживає з відповідачем понад чотири роки та не ведуть спільного господарства , тому він вважає подальше сумісне проживання неможливим та бажає шлюб з відповідачем розірвати, вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач до судового засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17.07.1982 року між [PERSON] та [PERSON] ( прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] ) був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , що підтверджується свідоцтвом про одруження яке було видане повторно , серії [NUMBER] від 10.12.2014 року, актовий запис № 705 (а.с. 5). Шлюбні відносини сторони припинили, позивач з відповідачем ніяких сімейних відносин не підтримує,на примирення не згодні,бажають розірвати шлюб. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сім'ї позивача і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]. підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 грудня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну заяву обґрунтовувала тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 18.07.2014 шлюб. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 18 липня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 11 грудня 2020 року звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 19 липня 2003 року, між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб. Від спільного проживання з чоловіком мають спільних дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Майнового спору в сторін не виникає. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, в зв`язку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій підтримала позов та прохала його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 19 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 32 (а. с. 11). Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. Спору про спільне майно у сторін не має. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням думки [PERSON] суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід надалі іменувати прізвищем [PERSON] . Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 жовтня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, постійних сварок. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Овечка) [PERSON], [INFO], з 18 вересня 1991 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 жовтня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, відсутності взаємопорозуміння та поваги один до драного. Вказувала, що подружні відносини припинені з початку 2014 року. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив. клопотань не подавав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], з 25 вересня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON], 11 жовтня 2017 року звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, в якому вказує, що 07 жовтня 2015 року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1 гектар, який розташований на території Любашівської селищної ради Одеської області. Вона являється єдиною спадкоємицею за законом. Нотаріально оформити своє право вона не взмозі так як відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. Тому, просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], на земельну ділянку. В судове засідання позивач надала заяву згідно якої свої вимоги підтримала повністю та просив розглянути справу за її відсутності. Представник Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області, відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області в судове засідання не зявились, заперечень не надали, надали листи про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 07 жовтня 2015 року (а.с. 6). Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру в Любашівському районі Одеської області, копії Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Любашівською селищною радою Одеської області 10 березня 1992 року [PERSON] дійсно належала земельна ділянка площею 1.0 гектар для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Любашівської селищної ради Одеської області (а.с. 7, 10, 13-16). З довідок Любашівської селищної ради Одеської області № 3186 від 22.08.2017 року та № 3043 від 10.08.2017 року видно, що [PERSON], до дня смерті проживала та була зареєстрована [INFO] (а.с. 11, 12). З копії свідоцтва про народження та одруження видно, що [PERSON] народилась 05 лютого 1949 року та її матірю є [PERSON] і відповідно до ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] (а.с. 8, 9). З листа нотаріуса № 1680/02-14 від 11.08.2017 року видно, що після смерті [PERSON], відкрито спадкову справу за заявою позивача, яка своєчасно звернулась з приводу прийняття спадщини. Однак, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], видати позивачу неможливо так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с. 5). Положенням ч. 1-2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивач успадкувала зазначене спадкове майно, яке є об'єктом права приватної власності, у зв'язку із чим є підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved