Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач 15.05.15 року звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні сина [PERSON], [INFO], встановити порядок його участі у вихованні сина : перший та третій тиждень місяця у суботу та неділю з урахуванням розпорядку дня сина та його стану здоров'я, дозволити безперешкодно спілкуватися з дитиною щоденно за допомогою засобів телефонного, поштового, електронного, іншого типу зв'язку, встановити безперешкодне спілкування і право відвідування бабусі та дідуся з боку батька у вільний для дитини час в межах порядку часті батька у вихованні сина; дозволити вільне супроводжування сина на тренування та відвідування ним спортивної секції фігурного катання (дозволити забирати з дому, зі школи, відвозити його із тренування додому за місцем його проживання); дозволити забезпечувати сину поїздки на змагання з фігурного катання, які будуть проводитися в інших населених пунктах, у тому числі за кордоном, супроводжувати його при цьому без обмеження часу в межах необхідного для таких поїздок; встановити можливість проводити з сином літні канікули (не менше одного тижня з забезпеченням йому повноцінного відпочинку; зобов'язати відповідача за його проханням негайно надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін такої інформації, повідомити його про це особисто на наступний день. В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Шлюб між ними розірваний 07.02.2008 р. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом зі своєю матір'ю - відповідачкою. Проте після розірвання шлюбу у нього з відповідачем погіршилися стосунки, виникли непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідач створила штучні перешкоди в спілкуванні його з сином, здійснювала психологічний вплив на дитину щодо зустрічі з ним. В зв'язку з чим відповідачка порушує право дитини встановлені Законом «Про охорону дитинства». Нового чоловіка відповідачки син називає «папа». Він розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддавати свою батьківську любов. Попри всі його спроби на нормальне спілкування з дитиною і врегулювання питання мирним шляхом були відкинуті. а.с.2 В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги з підстав викладених у позові, просили задовольнити та визначити порядок спілкування з дитиною відповідно до запропонованого у висновку служби у справах дітей. Відповідач та її представник вимоги позивача не визнали з тих підстав, що позивач ніколи не перешкоджала позивачу спілкуватися з дитиною, та не заперечували проти визначення порядку спілкування позивача з дитиною згідно до запропонованого у висновку служби у справах дітей. Представник 3-ї особи підтримала вимоги позивача, просила їх задовольнити та визначити порядок спілкування з дитиною відповідно до запропонованого у висновку служби у справах дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами по справі докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08. 2004 року. Шлюб між сторонами розірваний 07.02.2008 р. ( а.с.8) Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] а.с.7 Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки - це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно ч.2, ч.3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків і з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Як вбачається із договору про сплату аліментів на дитину, укладений між сторонами 13.02.2008 року, позивач повинен та сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 800.00 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. а.с.5, 6 Судом встановлено, що відповідачка перешкоджає позивачу в спілкуванні з дитиною, що підтвердили суду і свідки [PERSON]. та [PERSON]., у суда не має підстав не довіряти вказаним свідкам, оскільки вони не є зацікавленими у вирішенні даного спора судом. Відповідно до ст..60 ЦПК України, відповідач не надала доказів того, що вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. Згідно висновку Управління служб у справах дітей № 390 від 20.07.2015 року , останні вважають за доцільне встановити наступний порядок участі позивача у вихованні малолітнього сина [PERSON], а саме : перший та третій тиждень місяця з 10.00 годин суботи до 18.00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання батька, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров'я та особистого бажання; один будній день на тиждень для супроводження дитини на тренування та відвідування ним секції з фігурного катання ( забирати за місцем проживання дитини чи за місцем навчання, відвозити його на тренування та забирати із тренування та відвозити додому за місцем його проживання, чи відвозити до школи за місцем навчання); безперешкодне спілкування з дитиною за допомогою засобів телефонного, поштового, електронного та іншого типу зв'язку з урахуванням розпорядку дня дитини; супровід дитини під час поїздок на змагання з фігурного катання, які будуть проводитись у інших населених пунктах, у тому числі за кордоном, без обмежень часу, в межах необхідного для таких поїздок; половина всього канікулярного часу за рік із забезпеченням дитині відпочинку. Суд вважає такий висновок обґрунтованим, проти якого не заперечували і самі сторони. Що стосується вимог позивача щодо встановлення безперешкодного спілкування і право відвідування малолітнім бабусі та дідуся з боку батька у вільний для дитини час в межах порядку часті батька у вихованні сина, вони не підлягають задоволенню, оскільки з такими вимогами повинні звертатися самі бабусі та дідусі, проте таких вимог вони до суду не пред'являли. Вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки дитина проживає разом з відповідачкою, яка несе біль значні витрати на утримання дитини ніж позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial