Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору № ZPXRRJ60950643 від 13.11.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 7696,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.11.2016 року. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 19.03.2018 року має заборгованість у розмірі 21717,17 грн., яку позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Від представника позивача [PERSON], в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» вона визнає та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до заяви позичальника № ZPXRRJ60950643 від 13.11.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 7696,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.11.2016 року. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 19.03.2018 року має заборгованість у розмірі 21717,17 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 5727,16 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10,62 грн., заборгованість за комісією 2955,36 грн., заборгованість за пенею 11513,69, штрафу (фіксована складова) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1010,34 грн., яку позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 5727,16 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 10,62 грн., заборгованості за комісією у сумі 2955,36 грн. та пенею у сумі 11513,69 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім стягнення з відповідача суми пені за порушення виконання своїх зобовязань, позивач просить стягнути також суму штрафів відповідно до п. 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконання обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.4.5.1. Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. У той самий час, згідно з п. 2.4.5.5. вказаних Умов передбачена сплата штрафів у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення заборгованості за зобовязаннями, передбаченими договором, більш ніж на 90 днів. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених статтею 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача штрафів не можуть бути задоволені судом з вищенаведених підстав, а тому в задоволені позову в цій частині ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. Крім того, у відповідності з ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у звязку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 881,00 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору в сумі 881,00 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк». На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial