Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд, ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 18 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що складено актовий запис № 1613. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 18 жовтня 2003 року між нею та [PERSON], у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1613, від даного шлюбу дітей не мають, позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, останні півроку вони фактично перебувають у сусідських відносинах, мають окремі бюджети, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, а тому шлюб існує лише формально, крім того, зважаючи на поведінку відповідача по відношенню до неї - [PERSON] збереження шлюбу та сім'ї є не можливим, недоцільним і суперечить інтересам кожного, зазначає, що домовленості про розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану між ними не досягнуто, а тому вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду, враховуючи те, що неї відсутній намір поновлювати подружні відносини, посилаючись на ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з ініціативи відповідача постійно відбувались сварки та скандали, з червня 2017 року вона з чоловіком проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу, однак в подальшому в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи думку позивача, яка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі ст.77, 169, 224 ЦПК України розглянути справу в порядку заочного розгляду. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2003 року, про що є актовий запис № 1613 (а.с. 6 - копія довідки, а.с. 11, 12 - довідка). Як встановлено судом неповнолітніх дітей у сторін немає. Судом сторонам надавався строк на примирення, однак примирення в родині позивачки та відповідача не досягнуто, [PERSON] наполягає на розірванні даного шлюбу. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення, як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали [PERSON]на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з червня 2017 року проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved