Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач 14.12.2017 року звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], предметом якої є стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі та мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Розмір соціальної допомоги, яку вона отримує від держави становить 860 гривень. В звязку зі складним матеріальним становищем вона змушена працювати, працевлаштована на умовах неповного робочого часу і її заробітна плата складає 3000 гривень щомісячно. Відповідач є працевлаштованим, отримує постійний заробіток, інших утриманців не має, тому, на думку позивача, має можливість і повинен сплачувати аліменти на її утримання. Згідно з частиною 1\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити /а.с.46/. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, під час ухвалення рішення судом, просить врахувати наданий ним відзив /а.с.47,48/. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він 30.11.2017 року звернувся по своєму офіційному місцю роботи в СГ ТОВ «Зоряне» з заявою про відрахування аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] Від сплати аліментів на його утримання ніколи не ухилявся і робити це не збирається. Крім того, 13.12.2017 року він додатково перераховував позивачу грошові кошти у розмірі 700 гривень. Враховуючи доходи позивача, а саме: її середню заробітну плату, яка становить 4061,86 грн., щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 860 гривень, аліменти на утримання дитини у розмірі 746 грн., що в сукупності становить близько 5300,00 грн., що більше ніж в 3 рази перевищує встановлений прожитковий мінімум. Відповідач з 07.04.2017 року по теперішній час працює в СК ТОВ «Зоряне» оператором олійцеху по переробці соняшника. Однак з 16.12.2017 року, у звязку зі зменшенням обсягів виробництва, був переведений на скорочений робочий день (0,25 ставки) з 8 до 10 години і його середня заробітна плата за 3 місяці (жовтень, листопад, грудень 2017 року) склала 900 гривень щомісяця. Таким чином, зазначає, що на сьогоднішній день він не має фінансової можливості утримувати дружину, так як фактично проживає з батьками та працює на 0,25 ставки. В той час як аліменти на утримання дитини він готовий та буде сплачувати у повному обсязі, згідно вимог винного законодавства. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив на позовну заяву відповідачем поданий до суду 14.02.2018 року - у визначений судом строк, відповідає вимогам ст.178 ЦПК України та отриманий позивачем. Відповідь на відзив позивач не надала. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №65 /а.с.5/, дана обставина відповідачем не оспорюється. Від шлюбу є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Ця обставина підтверджується Свідоцтвом про народження дитини (а.с.4) та відповідачем також не оспорюється. Дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні /а.с.41/. Позивач працює в КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» ДОР» на посаді фельдшера з медицини невідкладних станів та з 01.10.2017 року стала до роботи на 0,75 ставки перервавши відпустку для догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку /а.с.39/, її середня заробітна плата становить 4061,86 грн. /а.с.7/. Крім того, позивач перебуває на обліку в Широківському управлінні соціального захисту населення Широківської РДА та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень щомісяця /а.с.40/. Відповідач працює в СК ТОВ «Зоряне» оператором олійцеху по переробці соняшника, з 16.12.2017 року переведений на скорочений робочий день (0,25 ставки) з 8 до 10 години, його середня заробітна плата за 3 місяці (жовтень, листопад, грудень 2017 року) становить 900 гривень /а.с.28,29/. За його заявою з 30.11.2017 року відраховуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] на користь позивача у розмірі 746 гривень щомісяця /а.с.28/. Встановленим фактам відповідають правовідносини з аліментних обовязків чоловіка батька дитини по утриманню дружини, з якою проживає дитина. У відповідності до вимог ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини другої статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.4 ст.75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатної особи: з 1 січня 1762 грн. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що фактичний дохід позивача, який складається із заробітної плати та соціальної допомоги в сукупності перевищують як встановлений законом прожитковий мінімум для працездатної особи, так і дохід відповідача. Таким чином, суд знаходить, що позивач не є тим одним з подружжя, в розумінні частини 4 статті 75 СК України, що потребує матеріальної допомоги, а отже її вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed