Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач 19.10.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником будинку №30 по вул. Молодіжна в селі Стрітенка (колишнє село Октябрьське), Волноваського району відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок. В будинку також зареєстрований відповідач - його рідний син [PERSON]. Прописаний він був як член його родини, але він з 2010 року поїхав і з того часу в його будинку не живе, оскільки мешкає за другою адресою. В будинку з 2010 року немає ніяких речей відповідача, вони фактично з того часу з ним не бачиться, спілкуються лише по телефону. Виписатися сам відповідач відмовляється, каже, що немає часу. Відповідач не здійснює і ніколи не здійснював плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати позивач несе сам в повному обсязі. Особистих речей відповідача в будинку немає, він забрав їх одразу коли виїхав. Ці обставини також можуть підтвердити свідки - його сусіди [PERSON], [PERSON], які підписали акт про те, що відповідач не живе в його будинку з 2010 року і там немає взагалі ніяких його речей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Між позивачем і відповідачем не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Таким чином, оскільки відповідач у будинку не проживає без поважних причин більше одного року (фактично не живе вже вісім років), не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. Отримання рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинку, необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідальності до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р № 1382-1V, оскільки кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги, він хоче отримати субсидію і не може, бо прописка в будинку відповідача цьому перешкоджає, тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в позовній заяві про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом просив проводити розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із наявного у матеріалах справи паспорту громадянина України серії ВВ 604662 виданого 11.11.1998 року Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області [PERSON], [INFO] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [INFO]. Про те, що позивач [PERSON] є власником будинку №30 по вулиці Молодіжна в с. Октябрське Волноваського району Донецької області підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15.01.1993 року посвідченого секретарем Октябрської сільської ради Волноваського району і зареєстровано в реєстрі за №6, що є наявним у матеріалах справи. Із наявного у матеріалах справи акту обстеження домогосподарства по вул. Молодіжна, 30 с. Стрітенка (Октябрське) від 17.10.2018 року складеного комісією у складі: в.о. сільського голови Стрітенської сільської ради, секретаря сільської ради [PERSON], депутата сільської ради по виборчому округу 8 [PERSON], в присутності жителів [PERSON], [PERSON] про те, що проведено обстеження жилого будинку за адресою: с. Стрітенка, вул. Молодіжна, буд. 30 Волноваського району Донецької області на предмет проживання у ньому громадян. В результаті обстеження було встановлено, що власником вказаного будинку на підстав договору купівлі-продажу, виданого 15.01.1993 року за реєстровим №6, є гр. [PERSON]. Також встановлено, що в будинку зареєстровані: власник [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON], онука [PERSON]. Фактично у будинку з 2010 року по теперішній час [PERSON] не проживає, особистих звязків з власником житлового будинку, своєю матірю не підтримує, жодного разу за весь час до батьків не навідувався. Під час обстеження ні на подвірї, ні в житловому будинку особистих речей [PERSON], які б засвідчували його проживання у даному будинку не виявлено. Факт не проживання [PERSON] за даною адресою також підтверджується показами свідків та сусідів. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач [PERSON] є власником будинку №30 по вул. молодіжна в с. Стрітенка (Октябрське) Волноваського району, Донецької області, в будинку позивач зареєстрований і мешкає. Відповідач по даній справі є його сином і був зареєстрований в будинку як член сімї власника. Відповідач [PERSON] в будинку 30 по вул. Молодіжна в с. Стрітенка Волноваського району Донецької області не мешкає з 2010 року, але зареєстрований, що підтверджено актом обстеження. В будинку та на подвірї особистих речей відповідача не має. Враховуючи, що відповідач добровільно залишив будинок і не мешкає в ньому без поважних причин більше одного року (фактично вісім років), добровільно не знявся з реєстрації, до суду за викликом не зявився, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачу [PERSON] як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved