Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Веденєєва Н.С., звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що [PERSON] є квартиронаймачем житлового приміщення квартири [ADDRESS] на підставі ордеру, виданого 07 вересня 2000 року на родину з трьох осіб, а саме: [PERSON] , його дружину - [PERSON] та сина - [PERSON] , які також зареєстровані у даному житлі. У 2015 році відповідач [PERSON] добровільно залишив місце постійного проживання та виїхав у невідомому напрямку. До теперішнього часу [PERSON] у спірній квартирі не проживає понад шість місяців, комунальні витрати з утримання житла не несе, та повертатися не має бажання. Рішення відповідача щодо зміни місця проживання було добровільним, ніяких перешкод у користуванні спірною житловою площею йому не чинилося. Отже наявність реєстрації відповідача у помешканні створює для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні понад шести місяців без поважних причин, вважає, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування даним житлом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Веденєєва Н.С., у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації, а також шляхом опублікування викликів до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада». Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з копії ордеру на житлове приміщення № 000332 від 07 вересня 2000 року, виданого на підставі наказу Управління міського майна Маріупольської міської ради № 56-0 від 29 серпня 2000 року, квартира [ADDRESS] житловою площею 26,4 кв.м., яка складається з двох кімнат, була надана [PERSON] на родину з трьох осіб, у тому числі: дружину - [PERSON] , та сина - [PERSON] . Як вбачається з довідки Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 18 лютого 2020 року, [PERSON] , [INFO] , з 31 жовтня 2000 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім`ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як роз`яснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі підтверджується актом від 24 грудня 2019 року за № 570, складеного головою КСН «Східний» [PERSON] за підписами сусідів: [PERSON] (мешканець квартири [ADDRESS] ) та [PERSON] (мешканець квартири [ADDRESS] ), відповідно до якого, при огляді квартири [ADDRESS] з`ясовано, що [PERSON] прописаний за цією адресою, проте фактично не проживає. В даній квартирі проживають: [PERSON] (квартиронаймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (син дружини). З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, а відповідач [PERSON] - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved