Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.04.2015 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що мати дитини не дає йому можливості спілкуватись з донькою, протиправно обмежує його права як батька брати участь у її вихованні. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, з підстав наведених у ньому. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що перешкоди для участі у вихованні та у спілкуванні між донькою та батьком не вчинялися. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, подано клопотання про те, що підтримується висновок від 13.07.2015 № 105/01-2202/В-12 з проханням проводити судове засідання за відсутності представника, та прийняти рішення в інтересах неповнолітньої дитини. Суд, вислухавши обґрунтування сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а. с. 8/. На підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2015 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано /а. с. 11/. У судовому порядку - рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2014 - визначено місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] - відповідачем у справі /а. с. 10/. Позивачем вказано у позові, що відповідач перешкоджає бачитися та спілкуватися з їхньою донькою [PERSON], на пропозицію укласти договір про місце проживання дітей, участь у забезпеченні умов їхнього життя, про умови здійснення права на особисте виховання дітей відповідач відмовилася, зважаючи на вказаний у ньому порядок та час проводження із неповнолітньою дитиною /а. с. 12/. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду надано не було. Відповідач заперечувала проти доводів позивача, вказала, що жодних перешкод у спілкуванні з позивачем їхньої спільної доньки не чинила і не мала подібного наміру, [PERSON] самостійно вирішує, коли зустрічатися з батьком. Службою у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надано Висновок № 105/01-2202/В-12 від 13.07.2015 про доцільність визначення порядку участі гр. [PERSON] у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у якому зазначено, що зі слів [PERSON], вона проти встановлення графіку зустрічей з батьком тому, що мати не забороняє їй спілкуватися та зустрічатися з батьком, дівчинка самостійно вирішує дні та години зустрічей з ним, має власний мобільний телефон і вільно спілкується з батьком, не запитуючи ні у кого дозволу. [PERSON] пояснила, що не хоче залишаться на ніч у батька, зважаючи на свої особисті потреби /а. с. 55-56/. Висновком Комісії Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації стверджується, що є недоцільним визначати порядок участі гр. [PERSON] у вихованні неповнолітньої дитини [PERSON], зважаючи на вік дитини, стан здоров'я, особливі потреби пов'язані з цим, фактичну відсутність перешкод збоку матері у спілкуванні доньки з батьком. Встановлення чіткого графіку у спілкуванні доньки з батьком не відповідає інтересам дитини, може мати негативні наслідки для її розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. Судом під час розгляду справи не було встановлено обставини, які свідчать про створення перешкод відповідачем у спілкуванні позивача з їхньою спільною неповнолітньою донькою, або в участі позивача у її вихованні, тому позовні вимоги є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed