Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова Група» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у розмірі 37 040,00 грн. та судові витрати. Посилаючись на те, що 08.08.2015 р. близько 17 год. 00 хв. водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-2101», д. н. з. ВО 3652 ТЕ, на 68км + 750м автомобільної дороги «Броди-Тернопіль» в напрямку від с. Чистилів до с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, здійснив виїзд керованого автомобіля з його смуги руху на смугу зустрічного руху, а в подальшому на ліве узбіччя, тобто на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів, рухаючись по якому знову розпочав виїзд на проїзну частину дороги, а саме смугу руху в напрямку с. Чистилів, з метою подальшого виїзду на смугу руху до с. Біла, і продовження руху по ній, та не надавши перевагу в русі транспортному засобу - автомобілю «Mersedes-Benz/208D-KA», д. н. з. ВО 2585 ВВ, належного на праві власності [PERSON] та під керуванням останнього, внаслідок чого спричинив лобове зіткнення транспортних засобів, чим порушив п. н. 1.5. 1.10, 2.3 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля «Mersedes-Benz/208D-KA», д. н. з. ВО 2585 ВВ. [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця і садна лівої руки, які належать до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість діб; закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, які належать до легких із короткочасним розладом здоров'я тривалістю понад 6 днів, але не більш як три тижні; закрита травма грудей з численними двобічними переломами. На підставі Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3502212 від 17 листопада 2014 року транспортний засіб «ВАЗ 2101», д. н. з. ВО 3652 ТЕ, 1981 року випуску, цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобі - автомобіля «ВАЗ-2101», д. н. з. ВО 3652 ТЕ, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «TAC», строком дії Поліса до 16 листопада 2015 року. 28 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група «TAC» із заявою № 07189/44/2015/53 про виплату страхового відшко дування. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2016 року закрито кримінальне провадження у кримінальній справі № 607/106000/16-к за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілим. З огляду на умови страхування та вимоги чинного законодавства України, зазначена вище ДТП була визнана позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт № 2638Р/44/2017 від 03 лютого 2017 року та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати потерпілому. Відповідно до страхового акта № 2638Р/44/2017 від 03 лютого 2017 року та розрахунку страхового відшкодування визначено, що потерпілому підлягає виплата страхового відшкодування у розмірі 37 040,00 грн. Отже, ПрАТ «СК «Провідна» виконало всі обов'язки з виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, передбачені Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач подав відзив на позов, в якому виклав заперечення проти позову. Аргументуючи тим, що він виплатив потерпілому [PERSON] суму компенсації завдані збитків про стягнення якої заявляє страхова компанія. Як слідує із розписки про отримання коштів від 29.12.2016 р., [PERSON] передав в якості відшкодування шкоди, завданої ДТП [PERSON] 12 500 гривень із 47 000 гривень, розмір відшкодування визначено самим [PERSON] Додатками до згаданої розписки підтверджується факт повного погашення матеріальної шкоди [PERSON] завданої в результаті ДТП в розмірі 47 000 гривень. Факт повного відшкодування моральної та матеріальної шкоди підтверджує ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 29.12.2016 року у справі 607/10600/16-к. Також позивачем подана калькуляція та консультація не містить належних реквізитів осіб, що її склали та підписів. З вищенаведених документів на ремонт авто не зрозуміло, де вартість ремонтно-відновлювальних робіт, де вартість матеріалів, де вартість нових складових. У документах по ремонту авто не вказано ні нормо-годин затрачених на роботу, ні маркувань запчастин для їх ідентифікації. Крім цього запчастини подані у переліку позивачем у ремонтній калькуляції не співвідносяться із актом огляду транспортного засобу від 28.10.2015 р. в якому описані та перелічені пошкодженні деталі. Серед безпідставно замінених деталей вказано дуже дороговартісні облицювання даху в зб. вартістю 26 415,88 грн., панель приладів вартістю 3 562,80, облиц. п. пр. 13 219,70 грн., облицювання з пр. 18 164,40 грн., ресора п. пр. 7 396,55 грн.. Також не відомий дійсний розмір матеріального збитку. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з мотивів та підстав викладені у відзиві на позов і просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, 17.11.2014 р. між сторонами укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - полісом № АІ/3502212, надалі договір, відповідно до якого позивач застрахував належний йому, транспортний засіб марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак [NUMBER], від дорожньо-транспортних випадків та інших страхових ризиків, передбачених договором страхування, строк дії Поліса до 16 листопада 2015 року. Як вбачається з ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2016 р., справа №607/10600/16-к, 08.08.2015 р. близько 17 год. 00 хв. водій [PERSON], грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуваючи в стані тяжкого отруєння алкоголем, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер ВО 3652ТЕ, без пасажирів та рухався автомобільною дорогою сполученням «Броди-Тернопіль» в напрямку від с. Чистилів до с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області. Рухаючись на 68 км + 750 м, вказаної автодороги водій [PERSON] здійснив виїзд керованого автомобіля з смуги свого руху на смугу зустрічного руху, а в подальшому ліве узбіччя, тобто на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів, рухаючись по якому знову розпочав виїзд на проїзну частину дороги, а саме смугу руху в напрямку с. Чистилів, з метою подальшого виїзду на смугу руху до с. Біла, і продовження руху по ній. Під час виконання маневру виїзду з лівого узбіччя на проїзну частину дороги водій [PERSON], не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення поняття: «дорожня обстановка», і виконання його вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, які зобов'язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Крім цього перед початком виконання зазначеного маневру водій [PERSON] не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не надав перевагу в русі технічно справному автомобілю «Mersedes-Benz/208D-KA», реєстраційний номер [NUMBER]., під керуванням водія [PERSON], який без пасажирів рухався смугою руху в напрямку с. Чистилів, хоча мав об'єктивну можливість завчасно виявити цей автомобіль, чим грубо порушив вимоги п. п. 1.10 (в частині визначення поняття: «дати дорогу», і виконання його вимог), 10.1, 11.3 ПДР України. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, водій [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхавши на смугу зустрічного руху в напрямку с. Чистилів, з лівого узбіччя, допустив зіткнення правої передньої частини керованого автомобіля «ВАЗ-2101» з правою боковою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ 208». У результаті зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «MERCEDES-BENZ 208» [PERSON], отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця і садна лівої руки, які належать до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість діб; закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, які належать до легких із короткочасним розладом здоров'я тривалістю понад 6 днів, але не більш як три тижні; закрита травма грудей з численними двобічними переломами ребер, які відповідно до п. п. 2.2.1 а/, в/ і 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, 1995), належать до середньої тяжкості як такі, що не становили небезпеки для життя, проте потягли за собою тривалий розлад здоров'я строком понад 3 тижні. Порушення водієм [PERSON], вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дати дорогу», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, перебуває у прямому причинному зв'язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому [PERSON] Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вищевказаною ухвалою суду від 29.12.2016 р. клопотання про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження задоволено. Звільнено [PERSON] М, від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв'язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне № 12015210180000393 від 09 серпня 2015 року за даним фактом закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в сумі 2231,24 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. залишено без розгляду. Згідно ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату матеріального збитку, внаслідок пошкодження його транспортного засобу марки «Mersedes-Benz/208D-KA», д. н. з. ВО 2585 ВВ., яке мало місце 08.08.2015 р. Оскільки даний випадок є страховим, за полісом № АІ/3502212 від 17.11.2014 p., страховиком вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Як вбачається з консультації №18291 від 05.02.2016 р. про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Mersedes-Benz/208D-KA», реєстраційний номер [NUMBER] та ремонтної калькуляції №07189-44 від 30.10.2015 р., акту огляду транспортного засобу від 28.10.2015 р. та страхового акту №2638Р/44/2017 від 03.02.2017 р., сума страхового відшкодування становить 37 040, грн. 06.02.2017 р. позивачем перераховано у відповідності з умовами договору страхове відшкодування в розмірі 37040,00 грн., призначення платежу страхове відшкодування [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 4466 від 06.02.2017 р. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У звязку з тим, що відповідач перебував в стані алкогольного спяніння під час спричинення дорожньо - транспортної пригоди, позивач набув права вимоги на повернення раніше виплаченого страхового відшкодування в розмірі 37 040,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Судом встановлено, що саме з вини відповідача [PERSON], який перебував в стані алкогольного сп'яніння, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки «Mersedes-Benz/208D-KA», державний номерний знак [NUMBER], заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 37 040,00 грн., яку позивач відшкодував, згідно полісом № АІ/3502212, тому враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення в порядку регресу з відповідача в користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 37040,00 грн. Посилання відповідача на ті обставини, що він виплатив потерпілому [PERSON] суму компенсації завданих збитків про стягнення якої заявляє страхова компанія є безпідставними, оскільки із розписки про отримання коштів від 29.12.2016 р. не можливо встановити, на відшкодування якої шкоди були направленні кошти. Крім цього, як вбачається з розписки відповідачем було відшкодовано кошти [PERSON] після виплати страхового відшкодування. Також є безпідставними твердження відповідача, що сума страхового відшкодування не відповідає розміру матеріального збитку, оскільки відповідачем не було подано доказів, які б спростовували суму страхового відшкодування і підтверджували вартість заподіяного матеріального збитку. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial