Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач 19 липня 2013 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Уточнивши позовні вимоги, посилалася на те, що 15 квітня 2013 року близько 13-30 години у м. Дніпропетровську [PERSON] керував автомобілем ЗАЗ 110557, н/з [NUMBER], по пров. Льотчиків, 1, під час руху заднім ходом, не переконавшись у безпеці маневру, скоїв наїзд на стоячий автомобіль Suzuki SX4, н/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Suzuki SX4, н/з [NUMBER], який належить позивачу. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2013 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля ЗАЗ 110557, н/з [NUMBER], застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»». Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 14 травня 2013 року розмір втрати товарного вигляду автомобіля Suzuki SX4, н/з [NUMBER], складає 6459,44 грн. За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 900 грн., за повідомлення відповідача про огляд пошкодженого транспортного засобу - 57,84 грн. Тобто, розмір збитків, що завданий діями відповідача та не відшкодовується страховою компанією, становить 7417,28 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодовувати зазначену суму. Крім того, в результаті ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась в тому, що позивач пережила сильний шок після повідомлення про ДТП, зазнала негативних емоцій та душевних страждань. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 7417,28 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У своєму клопотанні від 01 квітня 2014 року просив розглядати справу без його участі з урахуванням наданих заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року близько 13-30 години у м. Дніпропетровську [PERSON] керував автомобілем ЗАЗ 110557, д/н [NUMBER], по пров. Льотчиків, 1, під час руху заднім ходом, не переконався у безпеці маневру, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль Suzuki SX4, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Під час ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, заподіяна матеріальна шкода, постраждалих немає (а.с. 5, 7). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с. 7). В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з чим, вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 15 квітня 2013 року, внаслідок чого заподіяна шкода позивачу, як власнику автомобіля Suzuki SX4, д/н [NUMBER], доведена в силу вищевказаної норми. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» на підставі звіту № 0105 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, складеного 05 травня 2013 року ФОП [PERSON], (а.с. 109-113), виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 4109,21 грн. (а.с. 60). На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У своєму позові [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 7417,28 грн., яка складається з: розміру втрати товарного вигляду автомобіля в сумі 6459,44 грн., вартості проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 900 грн., вартості повідомлення відповідача про огляд пошкодженого транспортного засобу в сумі 57,84 грн. Однак, суд зауважує, що відповідно до звіту № 0105 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, складеного 05 травня 2013 року ФОП [PERSON], втрата товарної вартості автомобілю Suzuki SX4, д/н [NUMBER], складає 0,00 грн. (а.с. 109-113). Зазначений звіт позивач по справі не оскаржувала, а, отже, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначеної матеріальної шкоди. В той же час діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася в переживаннях, внутрішньому дискомфорті та порушенні душевного спокою, оскільки було пошкоджено належний їй автомобіль. Суд вважає, що моральна шкода, оцінена позивачем у 3000 грн. необґрунтовано завищена. Моральна шкода у розмірі 500 грн. реально відображає ступінь і глибину моральних страждань позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial