Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач 18.01.2019 року звернулася до суду з позовом до про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, [PERSON] є власником будинку №176, розташованого за адресою: м.Селидове Донецької області, вул. Берегова. За даною адресою зареєстрована відповідач, яка понад 10 років не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Вона сплачує всі витрати, повязані з утриманням квартири та не має можливості оформити субсидію. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м.Селидове, вул.Берегова, б.176. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.02.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про визнання позовних вимог. Відповідно положень\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку №176, що розташований за адресою: м.Селидове Донецької області, вул. Берегова, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори 23.09.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №3044. Згідно довідки, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] міської ради від 29.01.2019 року за №08-4/102, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], б. 176. Відповідно до акту, складеного головою вуличного комітету [PERSON], в присутності свідків [PERSON] і [PERSON], [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою [INFO], з січня 2009 року. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статі 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положенням\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог\~ст.ст. 76, 81 ЦПК України\~докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача, щодо визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає за адресою: [INFO], і створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратили право на користування вказаним житлом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved