Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач 14 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 січня 2014 року між ТОВ\~«Верют-Україна» та ТДВ «[PERSON] Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № MOD3137, яким застраховано транспортний засіб марки «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER]. 25 вересня 2014 року на вул.. Криворізька,6 м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] та відповідача. Постановою Красногвардійсього районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються та визнано винним [PERSON]О.у вчиненні правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП. Згідно висновку №10009 від 30.10.2014 року вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля [NUMBER] складає 7\~231,38 грн. Позивач, виконуючи договірні зобовязання за добровільного страхування наземного транспорту № MOD3137 від 24.01.2014 року, відшкодував заподіяний відповідачем збиток та перерахував страхове відшкодування за вирахуванням суми франшизи у розмірі 500,00 грн. у загальній сумі 6\~731,38 грн. Наголошуючи на тому, що відповідач як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобовязана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до законодавства, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 6\~731,38 грн. та судові витрати по справі. Позивач, в особі свого представника, діючого на підставі довіреності - [PERSON], в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.42). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. В ході розгляду справи встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № MOD3137, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЮРТ-УКРАЇНА» та Товариством з додатковою відповідальністю «[PERSON] Україна», транспортний засіб марки «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER], є застрахованим строком з 26 січня 2014 року по 26 січня 2015 року (а.с.4,5). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.29). За вищевказаною постановою, 25.09.2014 року о 16-30 год., пішохід [PERSON] перетинав проїжджу частину у невстановленому місці, перед виходом на проїжджу частину не переконався у безпеці, вийшов на дорогу та наштовхнувся на ліву бокову частину автомобіля [PERSON]., д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно звіту № 10009 від 30.10.2014 року про визначенню вартості матеріального збитку, у зв'язку з аварійними ушкодженнями, завданими автомобілю [NUMBER], загальна вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вищевказаного автомобіля, складає 7\~338,60 грн. (а.с.14-18). Відповідно до страхового акту №250100-12089-14 від 10.11.2014 року, сума страхового відшкодування, що підлягає відшкодуванню за вирахуванням суми франщизи в розмірі 500,00 грн., становить 6\~731,38 грн. (а.с.30-31). Позивач, виконуючи свої договірні зобовязання за добровільного страхування наземного транспорту № MOD3137 від 24.01.2014 року, перерахував страхове відшкодування в сумі 6\~731,38 грн., про що свідчать наказ №2501001208914 від 10.11.2014 року та платіжне доручення №14984 від 12.11.2014 року (а.с.33,34). За змістом статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За статтею 27 Закону України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 6\~731,38 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved