Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.08.2014 року з пропуском строку, визначеного ст. ст. 150, 233 КЗпП України звернувся в суд за вирішенням трудового спору з позовною заявою, в якій просить поновити такий строк, як пропущений з поважних причин - у частині оскарження наказів про застосування заходів дисциплінарного стягнення у вигляді доган, скасувати як незаконні Накази відповідача - ОКС ЛГП «Галсільліс», видані генеральним директором [PERSON], зокрема Накази № 38-д «Про трудову дисципліну» від 06.09.2013 року, № 56-д «Про трудову дисципліну» від 11.12.2013 року, № 58-д «Про трудову дисципліну» від 16.12.2013 року, № 61-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Сколівського та Турківського ДЛГП «Галсільліс»» від 23.12.2013 року, № 62-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Турківського ДЛГП «Галсільліс» [PERSON].» від 24.12.2014 року, № 63-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Турківського та Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс»» від 26.12.2013 року та № 17-д «Про заходи щодо усунення порушень лісового і земельного законодавства підприємствами ОКС ЛГП «Галсільліс» при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки» від 15.05.2014 року. Також без пропуску, визначеного ст. ст. 150, 233 КЗпП України, ставить вимогу про скасування як незаконного Наказу відповідача - ОКС ЛГП «Галсільліс», виданого генеральним директором [PERSON], а саме Наказу № 30-д «Про звільнення з роботи директора Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON].» від 31.07.2014 року, просить поновити його на раніше займаній посаді. Також просить стягнути з відповідача - Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» у свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, розмір якого, після його уточнення 06.04.2015 року, складає 22030 грн. 14 коп.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані Накази дисциплінарного стягнення у вигляді доган та звільнення грубо порушують його трудові права, як начальника Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс», а накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган та подальшого звільнення з роботи відбулося з порушенням трудового законодавства. Так, зокрема, зазначає, що підставою звільнення його з роботи, на думку відповідачів, послужила безконтрольність з його боку за роботою ввіреного йому лісгоспу у питанні ведення лісового господарства, дотримання вимог лісового та природоохоронного законодавства, неналежного виконання фінансових та виробничих планів лісгоспу, а також неодноразове застосування заходів дисциплінарного стягнення у вигляді доган згідно оскаржуваних наказів № 38-д від 06.09.2013 року, № 56-д від 11.12.2013 року, № 58-д від 16.12.2013 року, № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2014 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року. Однак, кожного разу існували об'єктивні причини, що не залежали від його волі і повноважень, як керівника лісгоспу, зокрема на зниження фінансових та виробничих планів лісгоспу впливали несприятливі погодні умови, заборона на вирубку та вивезення лісопродукції з боку окремих органів місцевого самоврядування у районі, перешкоджання у здійсненні виробничої діяльності підприємства місцевою організацією самооборони і таке інше. Щодо зниження проведення рубок догляду та відсутності проведення рубок прочистки у першому півріччі 2014 року, то за такі дії відповідальні посадової особи лісгоспу, а він, як його керівник щодо виконання контролю з цього приводу вживав дисциплінарних заходів до відповідальних посадових осіб, скеровував відповідну інформацію у вищестоящі та правоохоронні органи. Щодо зменшення відсотку виконання планів лісгоспу та незначне зниження у першому кварталі 2014 року економічних показників, то частково цьому сприяв і сам генеральний директор [PERSON], який своїми розпорядженнями та листами постійно перешкоджав йому у здійсненні господарської діяльності, покладаючи обов'язки виконання неможливого. Детально про наведені обставини він пояснював при вирішенні питання про застосування щодо нього заходів дисциплінарного стягнення (тоді, коли йому надавали таку можливість, а в окремих випадках він такої змоги не мав), однак це відповідачами до уваги не бралось, а він спершу не оскаржував безпідставне застосування щодо нього дисциплінарних стягнень в силу постійних погроз з боку генерального директора [PERSON] про його звільнення з роботи. Саме таку обставину він вважає поважною для можливості поновлення йому строку на оскарження Наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган, а, окрім того, про існування окремих Наказів дисциплінарного стягнення, як то № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2014 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року йому стало відомо безпосередньо перед зверненням до суду із даним позовом, так як з такими його ніхто не ознайомлював. Таким чином стверджує, що у даному випадку має місце відсутність систематичного невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених контрактом, а також відсутність належних умов для роботи, як і відсутність значних негативних наслідків для лісгоспу в цілому порівняно з іншими лісгоспами області, що входять у структуру відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс», а останній, видаючи оскаржувані Накази, не врахував ступінь тяжкості вчинених проступків і заподіяних ними шкоди, а також об'єктивних обставин, за яких їх було вчинено і відсутність безпосередньої його прямої вини у цьому. Формулювання підстави його звільнення згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним. З огляду на вказане, він був змушений звертатись до суду із даним позовом за захистом своїх порушених трудових прав та інтересів. Позивач [PERSON] та його належним чином уповноважений представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (том 1, а. с. 2-5) та заяві про уточнення позовних вимог (том 2, а. с. 47), надали пояснення, аналогічні наведеним у позові. Належним чином уповноважений представник відповідачів ОКС ЛГП «Галсільліс» та Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» - провідний спеціаліст з правових та кадрових питань [PERSON], а також належним чином уповноважений представник відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» - провідний юрисконсульт [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі з тих підстав, що накладення на позивача кожного разу дисциплінарних стягнень у вигляді доган, а у подальшому - у вигляді звільнення, мало під собою законне підґрунтя, підтверджується належними доказами і зводилось до неналежно виконання останнім покладених на нього контрактом різного роду посадових обов'язків без поважних на те причин. Оскільки мало місце систематичне невиконання таких посадових обов'язків, а також до позивача раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, що не скасовані у встановленому порядку, то, відповідно, звільнення відбулося згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Про будь-яке упереджене ставлення генерального директора [PERSON] до позивача, як керівника ввіреного йому Турківського лісгоспу, не йдеться і такі твердження позивача вони вважають надуманими. Вказали, що за період роботи позивача на посаді директора Турківського лісгоспу підприємство наростило борги і його робота визнана незадовільною, окремі дії позивача на цій посаді, а саме такі, як встановлення неповного робочого дня для працівників підприємства, укладення господарських договорів, у тому числі і договорів оренди майна і таке інше не витримують критики і сприяли погіршенню фінансового стану підприємства в цілому. З огляду на вказане, просили у позові відмовити у зв'язку з його безпідставністю, звертаючи увагу суду також на пропуск строку звернення до суду за вирішенням трудового спору у частині оскарження Наказів дисциплінарного стягнення у вигляді доган без поважних причин. Належним чином уповноважена представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Профспілкової організації працівників Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» - голова профспілки [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважає їх підставними та обґрунтованими, посилаючись на відсутність звернення профспілкового комітету Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» до відповідачів щодо дострокового розірвання контракту з позивачем та відсутність підстав для цього у цілому. У подальшому подала суду заяву вх. № 638 від 10.02.2015 року (том 2, а. с. 21), в якій просила проводити розгляд справи без її участі, надалі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], надані за правилами допиту свідків, та його представника [PERSON] на підтвердження позовних вимог, пояснення представника відповідачів ОКС ЛГП «Галсільліс» та Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON], представника відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] на підтвердження заперечень проти позову, взявши до уваги позицію третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору Профспілкової організації працівників Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] про підставність та обґрунтованість позовних вимог, давши належну оцінку письмовим доказам по справі, у тому числі і поясненням свідків - лісничих [PERSON], [PERSON], [PERSON], інспектора по кадрах [PERSON], головного бухгалтера [PERSON], що прийняті судом як письмові докази, прийшов до наступних висновків. За змістом ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Згідно положень ст. 233, що міститься у главі XV КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії Наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як роз'яснюється у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені ст. 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Предметом оскарження у даній справі є Накази відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 38-д «Про трудову дисципліну» від 06.09.2013 року, № 56-д «Про трудову дисципліну» від 11.12.2013 року, № 58-д «Про трудову дисципліну» від 16.12.2013 року, № 61-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Сколівського та Турківського ДЛГП «Галсільліс»» від 23.12.2013 року, № 62-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Турківського ДЛГП «Галсільліс» [PERSON].» від 24.12.2014 року, № 63-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Турківського та Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс»» від 26.12.2013 року, № 17-д «Про заходи щодо усунення порушень лісового і земельного законодавства підприємствами ОКС ЛГП «Галсільліс» при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки» від 15.05.2014 року та № 30-д «Про звільнення з роботи директора Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON].» від 31.07.2014 року. Як вбачається із поданої позовної заяви, така зареєстрована судом 29.08.2014 року, тобто менш, аніж за один місяць з дня видачі та вручення позивачу оскаржуваного Наказу 30-д від 31.07.2014 року і самого звільнення, однак з пропуском тримісячного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про існування всіх інших Наказів дисциплінарного стягнення щодо нього. Таким чином, встановлений законом строк звернення до суду за вирішенням трудового спору у частині оскарження Наказів № 38-д від 06.09.2013 року, № 56-д від 11.12.2013 року, № 58-д від 16.12.2013 року, № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2014 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року пропущений. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом одночасно заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору у частині оскарження згаданих вище Наказів дисциплінарного стягнення у вигляді доган з тих підстав, що такий пропущений з поважних причин, зокрема через дії генерального директора відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON], який погрожував йому звільненням з роботи ще у кінці 2013 року у разі звернення до суду за захистом своїх прав, а він, у свою чергу, не робив цього, сподіваючись, що такі протиправні дії керівника щодо нього припиняться. Крім того, про існування окремих з цих Наказів він дізнався лише безпосередньо перед зверненням до суду із даним позовом, коли готувались і витребовувались відповідні документи для звернення до суду, так як з такими його не ознайомлювали у встановленому порядку. Відповідно він, надаючи об'єктивні пояснення щодо своєї діяльності на займаній посаді, вважав такі достатніми і не знав, що у подальшому керівництвом такі до уваги не брались, а були безпідставно накладені заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган, а окремі з них - що через день упродовж грудня 2013 року, що ще раз свідчить про упередженість керівника щодо нього. Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Вирішуючи питання про поновлення строків, установлених ст. 233 КЗпП України, а також перевіряючи у судовому засіданні причини пропуску таких строків, наведених позивачем та його представником, суд вважає за необхідне поновити ці строки у частині звернення до суду за вирішенням трудового спору шляхом оскарження Наказів відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2014 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року, так як встановлено, що з такими позивача не ознайомлено у визначені законом строки та порядку, що безпосередньо вбачається з їх змісту (відсутня дата та підпис у графі про ознайомлення, або ж відмітка про вручення їх копій чи про причини невручення), відповідні докази на спростування згаданих обставин відповідачами не подано і такі у матеріалах справи відсутні, як і не спростовано тверджень про ознайомлення позивача із змістом вказаних Наказів безпосередньо перед зверненням до суду із даним позовом, яким суд, при наведених і встановлених обставинах, надає віри. Пояснення представників відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» про оголошення про прийняте рішення про накладення дисциплінарних стягнень на позивача на виробничих нарадах суд не приймає до уваги, так як зміст оскаржуваних Наказів на таких нарадах не оголошувався, копії таких під розписку позивачу не вручались. Разом з тим, з Наказами № 38-д від 06.09.2013 року, № 56-д від 11.12.2013 року та № 58-д від 16.12.2013 року позивач був ознайомлений у встановленому порядку 20.09.2013 року та 16.12.2013 року відповідно, відтак мав можливість скористатися вчасно своїм правом на їх оскарження, у зв'язку з чим немає підстав поновлювати ці строки. Щодо пояснень позивача про погрози з боку генерального директора [PERSON] про звільнення його у разі звернення до суду за захистом своїх прав, як на підставу поважності причин пропуску встановлених ст. 233 КЗпП України строків, то такі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні в силу наданих доказів і, відповідно, судом до уваги не беруться. Як роз'яснюється у вже згаданій вище Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (п. 4), якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строкуу позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін. Відтак суд, незважаючи на пропуск позивачем встановленого тримісячного строку для звернення до суду за вирішенням трудового спору у частині оскарження Наказів № 38-д від 06.09.2013 року, № 56-д від 11.12.2013 року та № 58-д від 16.12.2013 року, а також з'ясування відсутності поважних причин пропуску такого строку, вважав за необхідне перевірити всі обставини справи, у тому числі права і обов'язки сторін у частині наведених позовних вимог. По суті спору у судовому засіданні встановлено, що позивача 22.05.2013 року прийнято на посаду директора Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» згідно Наказу № 12-д, виданого вказаного числа генеральним директором ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] «Про прийняття на посаду директора Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» (том 1, а. с. 12) і тоді ж укладено з ним строковий трудовий договір (контракт) терміном до 22.05.2018 року (том 1, а. с. 8-10), де визначались права та обов'язки обох із сторін. Як вбачається з копії оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 38-д від 06.09.2013 року «Про трудову дисципліну» (том 1, а. с. 92), позивачу за безконтрольність та неналежну організацію роботи по забезпеченню охорони і захисту лісу оголошено догану. Як вбачається з копії оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 56-д від 11.12.2013 року «Про трудову дисципліну» (том 1, а. с. 87), позивачу за неналежну організацію роботи підприємства по організації пасіки оголошено догану. Як вбачається з копії оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 58-д від 16.12.2013 року «Про трудову дисципліну» (том 1, а. с. 81), позивачу за незадовільну роботу, що призвела до значної заборгованості на утримання апарату управління, оголошено догану. Як вбачається з копії оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 61-д від 23.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Сколівського та Турківського ДЛП «Галсільліс»», п. 2 (том 1, а. с. 80), позивачу за незадовільну роботу по відновленню лісів та очищенню ділянок від порубочних решток оголошено догану. Як вбачається з копії оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 62-д від 24.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Турківського ДЛП «Галсільліс» [PERSON].» (том 1, а. с. 79), позивачу за незадовільну роботу, що призвела до невиконання плану по заготівлі та реалізації лісопродукції, оголошено догану. Як вбачається з копії оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 63-д від 26.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Турківського та Старосамбірського ДЛП «Галсільліс»» п. 2 (том 1, а. с. 78), позивачу за незадовільну роботу, що призвела до невиконання дохідної частини бюджету доходів та витрат і виникнення заборгованості по заробітній платі, податках і обов'язкових платежах, оголошено догану. Як вбачається з копії оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 17-д від 15.05.2014 року «Про заходи щодо усунення порушень лісового і земельного законодавства підприємствами ОКС ЛГП «Галсільліс» при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки» п. 1 (том 1, а. с. 72-73), позивачу за допущені порушення лісового і земельного законодавства при виготовленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні підприємства та невжиття дієвих і вичерпних заходів по усуненню виявлених недоліків і порушень, оголошено догану. У відповідності до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. У відповідності до ст. ст. 148, 149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Аналізуючи у судовому засіданні всі сім згаданих вище Наказів відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» про накладення на позивача заходів адміністративного стягнення у вигляді доган, суд прийшов до висновку, що такі хоча і застосовані за кожне порушення трудової дисципліни окремо, частина з них у визначені строки, із попереднім зажаданням від позивача письмових пояснень, однак без урахувань таких пояснень, ступенів тяжкості вчинених проступків і заподіяної ними шкоди, а також без з'ясування обставин, за яких такі були вчинені і чи винен позивач у їх вчиненні у кожному випадку. Як уже йшлося вище, частина з них, а саме Накази № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2014 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року, де оголошені стягнення, не повідомлялися позивачу під розписку, відповідно, про існування таких йому не було відомо. Зокрема матеріалами справи встановлено, що позивачем вчинявся цілий ряд заходів протягом 2012-2013 років щодо виконання рішень органів місцевого самоврядування і місцевих виконавчих та правоохоронних органів по забезпеченню охорони і захисту лісу, у тому числі від самовільних рубок, притягнено до відповідальності винних працівників лісової охорони ввіреного йому підприємства, організовано проходження навчання працівників і перевірки їх знань з питань пожежної безпеки у лісі, створено та організовано роботу добровільної пожежної дружини, що підтверджується копіями відповідних Наказів, виданих позивачем (як в. о. директора і як директором) у зазначеній сфері у період з 07.08.2012 року по 28.05.2013 року, копіями журналів реєстрації навчання і атестації по техніці безпеки за 2012-2014 роки, копіями протоколів атестації працівників з 07.03.2013 року по 30.03.2013 року, книгами лісопорушень за 2012-2014 роки та копіями листів-повідомлень, які скеровувались за підписом позивача на адресу місцевих правоохоронних і виконавчих органів з метою виявлення лісопорушень за 2012-2014 роки (том 1, а. с. 182-295). Відповідно, незважаючи на наявність подання Львівської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері за вих. № 06-27-1056 вих.13 від 13.08.2013 року (том 1, а. с. 94-97), накладення на позивача заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани Наказом № 38-д від 06.09.2013 року «Про трудову дисципліну» було безпідставним, мало місце нез'ясування всіх обставин, за яких такий проступок був вчинений і чи винен позивач безпосередньо у його вчиненні. Згідно Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 7 від 22.01.2013 року «Про організацію пасік на землях лісового фонду дочірніх лісогосподарських підприємств» із додатками (том 1, а. с. 88-90) керівникам дочірніх підприємств, у тому числі і Турківського лісгоспу, у термін до 01.04.2013 року слід було забезпечити організацію пасік на землях лісового фонду у визначених обсягах (у даному випадку встановити 50 вуликів). На виконання зазначеного Наказу позивачем 28.01.2013 року видано Наказ № 24-в «Про організацію пасік на землях лісового фонду Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс»» (том 1, а. с. 25), тобто організовано відповідні роботи, які у подальшому виконувався. Разом з тим судом встановлено, що можливості у 2013 році на закінчення таких робіт і встановлення 50 вуликів за рахунок коштів ввіреного позивачу лісгоспу не було і такі не встановлені не з вини позивача, зокрема через важкий фінансовий стан підприємства, існування значної кредиторської заборгованості по різних категоріях і відсутності вільних коштів (том 1, а. с. 21-23), у зв'язку з чим у подальшому заплановано і здійснено заходів на розміщення пасіки у кількості 10 вуликів в одному із лісництв (том 1, а. с. 24). З огляду на вказане, накладення на позивача заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани Наказом № 56-д від 11.12.2013 року «Про трудову дисципліну» було безпідставним, а при обранні виду стягнення відповідач не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і відсутність заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, зокрема фінансова неспроможність підприємства скерувати кошти на організацію пасіки поряд із перевагами скерування таких коштів на погашення заборгованості. Крім того, зазначене дисциплінарне стягнення накладене на позивача поза межами встановленого шестимісячного строку з дня вчинення проступку, оскільки, як уже йшлося вище, роботи по організації пасіки на підприємстві повинні були бути виконаними до 01.04.2013 року, а догану за невиконання таких робіт оголошено позивачу аж 11.12.2013 року, тобто більш, ніж через вісім місяців з моменту закінчення терміну організації виконання згаданих робіт. Щодо незадовільної роботи позивача протягом 2013 року, яка призвела до значної заборгованості на утримання апарату управління, що визначено відповідачем як проступок останнього, то судом встановлено наступне. Як уже йшлося вище, позивач приступив до виконання обов'язків директора 22.05.2013 року (том 1, а. с. 8-10, 12). У період з 06.06.2013 року по 11.07.2013 року позивач перебував у відпустці, а з 12.07.2013 року по 28.10.2013 року - на листку непрацездатності. До моменту підписання контракту з позивачем на підприємстві існувала заборгованість по утриманню апарату управління у розмірі 48705 грн. 47 коп., а станом на листопад 2013 року (у період відпустки та непрацездатності позивача) така збільшилась до 76260 грн. 47 коп.. У листопаді 2013 року, після виходу позивача на роботу, підприємством перераховано 12640 грн. 00 коп. у рахунок погашення зазначеного боргу. Всі наведені обставини позивачем були викладені у письмових поясненнях за вих. № 48 від 25.11.2013 року (том 1, а. с. 26), однак такі вкотре відповідачем до уваги не приймались, що призвело до чергового безпідставного накладення на позивача заходу адміністративного стягнення у вигляді догани Наказом № 58-д від 16.12.2013 року «Про трудову дисципліну», знову ж-таки без врахування ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок у визначений період, а саме перебування позивача тривалий час упродовж другого півріччя 2013 року у відпустці та на лікарняному (майже 5 місяців) і, як наслідок, неможливості нести відповідальність за різке збільшення заборгованості по утриманню апарату управління саме у згаданий період. До того ж, збільшення такого боргу з урахуванням частково сплаченого у листопаді місяці, не призвело до тяжких наслідків. Разом з тим, хоча судом і встановлено безпідставність накладення на позивача відповідачем ОКС ЛГП «Галсільліс» в особі генерального директора [PERSON] заходів дисциплінарних стягнень у вигляді доган оскаржуваними Наказами № 38-д від 06.09.2013 року, № 56-д від 11.12.2013 року та № 58-д від 16.12.2013 року і такі Накази є незаконними, однак, враховуючи встановлення судом пропуску позивачем строку для звернення до суду за вирішенням трудового спору у цій частині без поважних причин, у задоволенні позовних вимог у частині скасування Наказів генерального директора ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] № 38-д «Про трудову дисципліну» від 06.09.2013 року, № 56-д «Про трудову дисципліну» від 11.12.2013 року та № 58-д «Про трудову дисципліну» від 16.12.2013 року, як незаконних, слід відмовити за пропуском строку звернення до суду за вирішенням трудового спору без поважних причин. Перевіряючи у судовому засіданні підставність накладення на позивача всіх інших заходів дисциплінарного стягнення у вигляді доган Наказами № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2013 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року, щодо оскарження яких останньому поновлено строк у зв'язку із пропуском такого з поважних причин, судом встановлено наступне. Питання щодо виконання робіт позивачем по відновленню лісів та очищенню ділянок від порубочних решток, які визнані відповідачем ОКС ЛГП «Галсільліс» як незадовільні і за що на нього накладено чергове дисциплінарне стягнення у вигляді догани, обговорювалось на виробничій нараді відповідача з керівниками всіх дочірніх підприємств, яка відбулась 16.12.2013 року, де, зокрема йшлося про грубе порушення лісового законодавства при проведенні вибіркових рубок у Пустомитівському, Золочівському та Буському лісгоспах, а також неналежне ведення згаданої роботи у Сколівському та Турківському лісгоспах, що підтверджується копією протоколу засідання виробничої наради з керівниками дочірніх підприємств від 16.12.2013 року (том 1, а. с. 83-86). Разом з тим, за допущені незначні порушення лісового законодавства вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності лише керівників Сколівського та Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс», а щодо грубих порушень в інших дочірніх підприємствах, то такі залишились поза увагою керівництва з незрозумілих причин. Також встановлено, що на лісництвах, які перевірялись на предмет очистки у 2013 році по ввіреному позивачу лісгоспу, була достатня кількість природного поновлення і це давало можливість не проводити примусову чистку лісу, або проводити її вибірково, що і було зроблено і що підтверджується поясненнями позивача та поясненнями на той час в. о. головного лісничого Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] від 16.12.2013 року (том 1, а. с. 28-29, 30), наданими керівнику вже після наради, а також письмовими поясненнями зазначеної особи як свідка від 10.02.2015 року, що були прийняті судом як письмовий доказ в силу ст. 64 ЦПК України (том 2, а. с. 25-27). Згадані вище пояснення від 16.12.2013 року відповідачем до уваги не були прийняті, так як у порушення закону були надані вже після наради, що призвело до ще одного безпідставного накладення на позивача заходу адміністративного стягнення у вигляді догани Наказом № 61-д від 23.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Сколівського та Турківського ДЛГП «Галсільліс»», знову ж-таки без врахування ступеню тяжкості вчиненого проступку і відсутністю заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, а саме відсутністю необхідності повного санітарного очищення перевірених ділянок, і такий Наказ у частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача підлягає скасуванню, як незаконний. На цій-же виробничій нараді 16.12.2013 року обговорювались також питання по роботі дочірніх підприємств, у тому числі і Турківського лісгоспу, щодо виконання планів по заготівлі та реалізації лісопродукції, а також щодо виконання дохідної частини доходів і витрат, існування заборгованості по заробітній платі, податках і обов'язкових платежах. Так, зокрема, йшлося про найнижчий відсоток виконання плану заготівлі деревини протягом 2013 року у Дрогобицькому, Старосамбірському, Турківському та Яворівському підприємствах - по 69,2%, 58,5%, 73,9% та 63,1% відповідно. План реалізації не виконали Дрогобицьке, Кам'янка-Бузьке, Пустомитівське, Старосамбірське, Турківське та Яворівське підприємства із найбільшими залишками лісопродукції у Старсосамбірському та Турківському підприємствах - по 4727 куб. м. та 1915 куб. м. відповідно. Разом з тим, незважаючи на далеко не найгірші показники, робота щодо виконання плану по заготівлі та реалізації лісопродукції визнана незадовільною чомусь лише у Турківському лісгоспі і за це вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності лише керівника Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» оскаржуваним Наказом № 62-д від 24.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Турківського ДЛГП «Галсілльліс» [PERSON].», а щодо оцінки такої роботи на інших дочірніх підприємствах (наприклад Старосамбірському та Дрогобицькому лісгоспах), то такі залишились поза увагою керівництва, також з незрозумілих причин. Це ж стосується і оцінки роботи ввіреного позивачу лісгоспу щодо виконання дохідної частини бюджету, виникнення заборгованості на підприємстві по виплаті заробітної плати, сплаті податків та інших обов'язкових платежів. Так, зокрема, йшлося про зменшення дохідної частини бюджету з аналогічним періодом минулого року у Бродівському, Буському, Дрогобицькому, Золочівському та Турківському лісгоспах - на 389, 2 тис. грн., 133, 7 тис грн., 284, 7 тис. грн., 36, 8 тис. грн., 260, 5 тис. грн. відповідно. Заборгованість дочірніх підприємств по заробітній платі, податках та обов'язкових платежах становила у Буському, Золочівському, Перемишлянському, Пустомитівському, Сколівському, Славському, Старосамбірському та Турківському - 342, 4 тис. грн., 66, 8 тис. грн., 106, 6 тис. грн., 50, 9 тис. грн., 538, 6 тис. грн., 479, 8 тис. грн., 274, 3 тис. грн. та 236, 0 тис. грн. відповідно. Знову ж-таки, показники Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» під керівництвом позивача були не найнижчими і не свідчили про найгірший рівень його роботи у цій галузі, однак така робота останнього знову визнана незадовільною, на цей раз разом із роботою керівника Старосамбірського лісгоспу, за що їх притягнено до дисциплінарної відповідальності і накладено стягнення у вигляді догани оскаржуваним Наказом № 63-д від 26.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Турківського та Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс»». Згідно письмових пояснень головного бухгалтера Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] як свідка від 10.02.2015 року, що були прийняті судом як письмовий доказ в силу ст. 64 ЦПК України (том 2, а. с. 33-35), під час керівництва позивачем ввіреного йому лісгоспу виробничо-фінансовий стан підприємства навпаки покращувався, заборгованість зменшувалась, а показники, що обговорювались на нараді 16.12.2013 року, було вирвано з контексту в цілому і такі виникли за короткий період (як встановлено судом - у період перебування позивача на лікарняному, відпустці). Виходячи із всього вищевикладеного, беззаперечно згадані вище Накази винесені без врахування ступеню тяжкості вчинених проступків і розміру заподіяної ними шкоди, без урахування всіх обставини, за яких вчинено такі проступки, не цілком об'єктивно, і такі Накази у частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача підлягають скасуванню, як незаконні. Суд також вважає за необхідне вказати, що у цілому на виробничій нараді, яка проводилась генеральним директором відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] 16.12.2013 року з керівниками дочірніх підприємств, обговорювалося цілий ряд питань, про що уже йшлося вище, зокрема у порядку денному було п'ять питань, і лише робота позивача по кожному з яких (окрім підготовки і проведення передноворічної ялинкової компанії) визнана відповідачем незадовільною і, у подальшому, лише на нього, як керівника дочірнього підприємства, накладено чотири дисциплінарні стягнення у вигляді доган оскаржуваними Наказами від 16, 23, 24 та 26.12.2013 року. Чому саме за результатами проведеної наради і одержання від позивача єдиних письмових пояснень про результати роботи у всіх галузях ввіреного йому лісгоспу протягом 2013 року відповідачем не оцінено таку у сукупності по всіх показниках і, у випадку визнання такої роботи незадовільною, не винесено єдиний Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суду залишається незрозумілим. У будь-якому випадку всі наведені вище обставини все ж-таки дають суду підстави вважати ставлення генерального директора [PERSON] до позивача необ'єктивним, упередженим і у цій частині суд поясненням позивача, наданим у судовому засіданні за правилами допиту свідків, надає віри. Щодо виготовлення протягом 2013 року ввіреним позивачу дочірнім підприємством правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні цього підприємства, то судом встановлено, що у 2013 році коштів на виготовлення Державних актів на право постійного користування землею за рахунок Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» не планувалось і такі у бюджет закладені не були, у зв'язку з чим виготовлення зазначеної технічної документації було заплановано за рахунок коштів обласного бюджету у сумі 85, 6 тис. грн.. Однак, такі кошти поступили на рахунки дочірнього підприємства лише у кінці грудня 2013 року, відповідно, змоги освоїти їх не було. Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями головного бухгалтера Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON] як свідка від 10.02.2015 року, що були прийняті судом як письмовий доказ в силу ст. 64 ЦПК України (том 2, а. с. 33-35), а також були відображені позивачем керівництву у письмових поясненнях від 12.05.2014 року (том 1, а. с. 74), де, з-поміж іншого, йшлося і про відсутність його вини у невиготовленні підприємством правовстановлюючих документів у 2013 році на земельні ділянки у зв'язку із непоступленням коштів з обласного бюджету протягом цілого 2013 року. Відповідно, незважаючи на наявність подання Львівської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері за вих. № 05-13-306 вих.14 від 29.04.2014 року (том 1, а. с. 76-77), накладення на позивача заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани Наказом № 17-д від 15.05.2014 року «Про заходи щодо усунення порушень лісового і земельного законодавства підприємствами ОКС ЛГП «Галсільліс» при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки» було безпідставним, мало місце нез'ясування всіх обставин, за яких такий проступок був вчинений і чи винен позивач безпосередньо у його вчиненні. З огляду на вказане, згаданий Наказ у частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення підлягає скасуванню, як незаконний. Згідно оскаржуваного Наказу відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 30-д від 31.07.2014 року «Про звільнення з роботи директора Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс» [PERSON].» (том 1, а. с. 98) позивача за безконтрольність за роботою ввіреного йому підприємства у питанні ведення лісового господарства, дотримання вимог лісового і природоохоронного законодавства та у питанні неналежного виконання фінансових і виробничих планів підприємства, враховуючи те, що він вже неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності (Накази № 38-д від 06.09.2013 року, № 56-д від 11.12.2013 року, № 58-д від 16.12.2013 року, № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2013 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року) звільнено з роботи у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. З вказаним Наказом позивача не було ознайомлено у цей-же день через відмову останнього від підпису, що підтверджується копією Акта про відмову від підпису від 31.07.2014 року (том 1, а. с. 100), у зв'язку з чим копію такого Наказу позивачу було скеровано у встановленому порядку 01.08.2014 року, для можливості ознайомитись, і з таким він ознайомився 07.08.2014 року, коли отримав поштою (том 1, а. с. 102). Зазначені обставини сторонами у судовому засіданні не заперечувались. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як роз'яснюється у п. п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання Наказу про звільнення минулого не більше одного року. Перевіряючи у судовому засіданні наведені вище обставини звільнення позивача, судом встановлено, що відповідач ОКС ЛГП «Галсільліс» допустився грубих порушень правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, визначених законом, зокрема, всупереч ч. 1 ст. 149 КЗпП України не зажадав від позивача, як порушника трудової дисципліни, письмові пояснення до застосування дисциплінарного стягнення. Так, як вбачається з протоколу засідання виробничої наради з керівниками дочірніх лісогосподарських підприємств ЛГП «Галсільліс» від 31.07.2014 року (том 1, а. с. 104-110), оскаржуваний Наказ № 30-д від 31.07.2014 року, яким позивача звільнено із займаної посади, було оголошено генеральним директором [PERSON] на нараді шляхом зачитування його тексту вголос, про що значиться у примітці у кінці згаданого протоколу. Згідно наданих позивачем письмових пояснень від 31.07.2014 року (том 1, а. с. 99), такі були надані останнім «щодо питань, піднятих на нараді» вказаного числа, що безпосередньо вбачається з їх змісту, а, отже, після чи під час проведення наради і оголошення на ній керівником тексту Наказу № 30-д від 31.07.2014 року. Відтак, незрозуміло, для чого відповідачу було необхідно відбирати у позивача письмові пояснення, якщо текст оскаржуваного Наказу вже був готовий задовго до цього і оголошений на нараді, відповідно, надання позивачем будь-яких пояснень не впливало б на прийняте керівником рішення. Крім того, всупереч ч. 3 ст. 149 КЗпП України, відповідач ОКС ЛГП «Галсільліс» при обранні виду стягнення у вигляді звільнення не врахував ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено такий проступок. Так, зокрема, позивачем неодноразово вчинялися дії щодо необхідності внесення змін у виробничо-фінансові плани та у плани по реалізації і заготівлі необробленої деревини з другого кварталу 2014 року на третій та четвертий квартали відповідно (том 1, а. с . 32, ), так як мали місце рапорти лісничих Надсянського, Бітлянського та Лімнянського лісництв щодо неможливості виконання планових показників по заготівлі і реалізації необробленої деревини у другому кварталі 2014 року через затяжні дощі протягом 13-17.05.2014 року та 25-31.05.2014 року, що призвело до пошкодження під'їзних доріг (том 1, а. с. 33, 34, 35). Крім того, Наказом № 100-в від 27.06.2014 року позивачем зобов'язано лісничих всіх увірених йому лісництв провести відведення ділянок під рубки головного користування, лісовідновні рубки, рубки рідколісся та суцільні санітарні рубки на 2014 рік, в обсягах до 2, 0 тис. куб. м. по кожному лісництву, про що безпосередньо повідомлявся відповідач листом за вих. № 75 від 17.07.2014 року (том 1, а. с. 51). Згідно письмових пояснень головного бухгалтера Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON], а також інспектора по кадрах Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» [PERSON], як свідків від 10.02.2015 року, що були прийняті судом як письмові докази в силу ст. 64 ЦПК України (том 2, а. с. 31-32, 33-35), причинами невиконання виробничо-фінансових показників по Турківському лісгоспу у першій половині 2014 року є несприятливі погодні умови, перешкоджання місцевими жителями Турківського району у проведенні заготівлі та вивезення лісопродукції, про що інформувалось вищестояще керівництво. Факт перешкоджання місцевими жителями Турківського району у проведенні заготівлі та вивезення лісопродукції ввіреним позивачу лісгоспом, а також перешкоджання у зазначеному з боку місцевої ради та райдержадміністрації стверджується також наявною у матеріалах справи перепискою та скаргами з вказаного приводу (том 1, а. с. 36-50). Крім того матеріалами справи встановлено, що фінансовий стан Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» у цілому погіршився ще у 2012 році, тоді ж і було встановлено неповний робочий день для працівників вказаного підприємства з оплатою праці пропорційно до відпрацьованого часу, а основна заборгованість по всіх платежах утворилась вже станом на 01.07.2012 року і на той час була найвищою. Зазначене повністю спростовує твердження представників відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» щодо причетності позивача до вказаних дій і виникнення наведених обставин за час виконання обов'язків директора позивачем. Згідно листа профспілкової організації працівників Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» профспілки працівників АПК України за вих. № 24 від 19.08.2014 року (том 1, а. с. 11) така організація до відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» з вимогою про дострокове розірвання контракту з позивачем за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків не зверталась, так як не було для цього відповідних підстав. На підставі всього наведеного вище, суд дійшов до висновку, що позивача 31.07.2014 року звільнено без дотримання відповідачем ОКС ЛГП «Галсільліс» вимог чинного трудового законодавства, яке визначає порядок звільнення працівників із займаних посад у зв'язку із систематичним невиконанням позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягненняна підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а, отже, без законної на те підстави. При цьому, суд враховує і необхідність визнання незаконними та скасування Наказів № 61-д від 23.12.2013 року, № 62-д від 24.12.2013 року, № 63-д від 26.12.2013 року та № 17-д від 15.05.2014 року у частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган, на які йдуться посилання в оскаржуваному Наказі № 30-д від 31.07.2014 року про звільнення його з роботи, і скасування таких Наказів виключає наявність систематичності невиконання покладених обов'язків у діях позивача. До того ж, як встановлено судом, невиконання покладених на позивача обов'язків контрактом у повному обсязі у кожному випадку мало місце з поважних причин. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України суд, у разі звільнення працівника без законної підстави, поновлює його на попередній роботі.При винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. На підставі вказаного, суд вважає за необхідне поновити позивача на раніше займаній посаді з 31.07.2014 року із стягненням з відповідача Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу позивача, який не перевищує одного року. Довідкою Турківського ДЛП ОКС ЛГП «Галсільліс» про доходи позивача та розрахунком середнього його заробітку за вих. № 1550 від 01.04.2015 року (том 2, а. с. 44-45) стверджується, що середній заробіток позивача у день за 2014 рік становив 126 грн. 61 коп.. У період з 01.08.2014 року по 07.04.2015 року позивач втратив 174 робочих дні. Таким чином, позивачу підлягає виплата середнього заробітку за 174 дні вимушеного прогулу, що становить 22030 грн. 14 коп.. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконними та скасування Наказів відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» № 61-д від 23.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Сколівського та Турківського ДЛГП «Галсільліс»», № 62-д від 24.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Турківського ДЛГП «Галсілльліс» [PERSON].», № 63-д від 26.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Турківського та Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс»», № 17-д від 15.05.2014 року «Про заходи щодо усунення порушень лісового і земельного законодавства підприємствами ОКС ЛГП «Галсільліс» при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки», № 30-д від 31.07.2014 року «Про звільнення з роботи директора Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс» [PERSON]», поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають до часткового задоволення, оскільки оскаржувані Накази № 61-д від 23.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Сколівського та Турківського ДЛГП «Галсільліс»», № 63-д від 26.12.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директорів Турківського та Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс»» та № 17-д від 15.05.2014 року «Про заходи щодо усунення порушень лісового і земельного законодавства підприємствами ОКС ЛГП «Галсільліс» при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки» в іншій частині, зокрема щодо накладення дисциплінарних стягнень на інших службових осіб, жодним чином не впливають на права та обов'язки позивача. З відповідача ОКС ЛГП «Галсільліс» підлягає також стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial