Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки та житловий будинок, що належали [PERSON] а саме: домоволодіння по вул. Львівська №106 в с. Наварія Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.. До домоволодіння відносяться такі господарські будівлі та споруди, в саме: Б сарай, Д вбиральня, В сарай, Г сарай, К колодязь, №1 огорожа, №2 ворота. Також до складу спадкової маси увійшли дві земельні ділянки, перша: з цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, площею 2,2342 га, розташована на території Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №28932 від 07.10.2000 року; друга, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1626 га, розташована на території с. Наварія Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія II-ЛВ №095681 від 19.06.1995 року. Свої вимоги мотивує тим, що 29.03.2010 року померла її матір [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 208869 виданим 30.03.2010 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області. Своїм майном на випадок смерті матір не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги увійшла я, та мій батько, чоловік померлої [PERSON]. Позивач стверджує, що вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №095681 від 19.06.1995 року та серії ЛВ №28932 від 07.10.2000 року були втрачені. У судове засідання позивачка не зявилася однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду, розгляд справи просить здійснювати у його відсутності. Третя особа : в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що щодо задоволення позовних вимог не заперечує, розгляд справи просить здійснювати у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 208869 виданим 30.03.2010 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області. До складу спадкової маси після її смерті, у відповідності до ст.. 1218 ЦКУ України, увійшло право власності на домоволодіння по вул. Львівська №106 в с. Наварія Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.. До домоволодіння відносяться такі господарські будівлі та споруди, а саме: Б сарай, Д вбиральня, В сарай, Г сарай, К колодязь, №1 огорожа, №2 ворота. Також до складу спадкової маси увійшли дві земельні ділянки, перша: з цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, площею 2,2342 га, розташована на території Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №28932 від 07.10.2000 року; друга, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1626 га, розташована на території с. Наварія Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія II-ЛВ №095681 від 19.06.1995 року. [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст..1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджується свідоцтвом про народження серії ЯД №725480 та копією паспорта громадянина України, позивач [PERSON] [PERSON], являється спадкоємцем першої черги [PERSON] Як вбачається з довідки №2243 від 06.07.2016 року, виданою Пустомитівською міською радою Львівської області, на момент смерті [PERSON], її донька [PERSON] [PERSON] постійно проживала разом із нею за адресою, с. Наварія, вул. Львівcька № 106, Пустомитівського району Львівської області, а отже відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті матері. На даний час позивачка не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №095681 від 19.06.1995 року та серії ЛВ №28932 від 07.10.2000 року були втрачені спадкодавцем та не можуть бути відновлені. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року № Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Окрім цього, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивач, як спадкоємець за законом вчинив дії, що об'єктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved