Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач 31 липня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь 2940,00 грн. - заробітної плати за лютий 2019 року; 5092,56 грн. - компенсації за невикористану відпустку, 81577,63 грн. - некомпенсованих сум власних грошових коштів, витрачених для здійснення фінансово-господарської діяльності КП «Майстер», а всього: 89610,19 грн.; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за 249 днів затримки в розрахунку при звільненні 47636,19 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у період з 01 вересня 2017 року по 20 лютого 2019 року він перебував у трудових відносинах з КП «Майстер» виконавчого комітету Горьківської сільської ради. 20 лютого 2019 року позивача було звільнено за власним бажанням. Згідно довідки від 20 лютого 2019 року позивачу було нараховано до виплати: 2940,00 грн. - заробітна плати за лютий 2019 року; 5092,56 грн. - компенсація за невикористану відпустку, 81577,63 грн. - компенсація сум власних грошових коштів, витрачених для здійснення фінансово-господарської діяльності КП «Майстер», а всього: 89610,19 грн., проте вказані суми не були виплачені. Позивач письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - КП «Майстер» виконавчого комітету Горьківської сільської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами трудового законодавства, а саме: Кодексом законів про працю України. Судом встановлено, що у період з 01 вересня 2017 року по 20 лютого 2019 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Майстер» виконавчого комітету Горьківської сільської ради (а.с. 6-7). Позивача на підставі розпорядження від 20 лютого 2019 року було звільнено з посади директора КП «Майстер» виконавчого комітету Горьківської сільської ради з 20 лютого 2019 року за власним бажанням (а.с. 7). Згідно довідки КП «Майстер» виконавчого комітету Горьківської сільської ради вих. № 3 від 20 лютого 2019 року [PERSON] при звільненні належать до виплати наступні суми грошових коштів: 2940,00 грн. - заробітна плати за лютий 2019 року; 5092,56 грн. - компенсація за невикористану відпустку; 81577,63 грн. - не компенсовані суми власних грошових коштів, витрачених для здійснення фінансово-господарської діяльності КП «Майстер», а всього: 89610,19 грн. (а.с. 22), проте вказані суми не були виплачені. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України підприємство, установа або організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу. Тобто, підставою для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. № 100. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно із довідкою вих. № 4 від 20 лютого 2020 року, яка видана відповідачем, середня заробітна плата [PERSON] становить 191,31 грн. (а.с. 23). Період затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення (20 лютого 2019 року) по день розгляду справи (19 лютого 2020 року) складає 249 днів. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 191,131 грн./день. х 249 днів затримки розрахунку = 47636,19 грн. З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1005,00 грн. (а.с. 16) покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved