overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON], 24.12.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 18 лютого 2012 року помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 4.51 га, яка розташована на території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Він являється спадкоємцем першої черги за законом, крім нього спадкоємцем першої черги є його рідний брат [PERSON], який відмовляється від спадщини на його користь. Однак, він не може оформити спадщину так як пропустив строк для подачі заяви до нотаріальної контори. Позивач вказує, що він в шестимісячний термін не звернувся із заявою до нотаріальної контори в звязку з тим, що хворів. Тому, просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Позивач надав до суду заяву про те, що він підтримує позов повністю та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 19). Відповідачі [PERSON] та Троїцька сільська рада Любашівського району Одеської області надали до суду заяву про те, що вони визнають позовні вимоги в повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності (а.с. 16, 20). Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 18 лютого 2012 року (а.с. 7). З довідок Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області № 1070 та № 1071 від 10 листопада 2015 року видно, що [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований [INFO] (а.с. 11). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 092121 виданого Любашівською районною державною адміністрацією Одеської області 03 серпня 2005 року видно, що померлий [PERSON], дійсно мав у власності земельну ділянку площею 4.51 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 9). З рішення Любашівського районного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року видно, що позивач дійсно є сином померлого [PERSON], який помер 18.02.2012 року (а.с. 12). З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON]Є № 1131/02-14 від 11.11.2015 року видно, що дійсно [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 6). Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлено в шість місяців. Тобто, граничний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON], є 18 серпня 2012 року. Згідно пояснень позивача, причиною пропуску строку стало те, що він хворів. Вказаний факт підтверджується довідкою з Троїцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 25 листопада 2015 року. Враховуючи обставини, за яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд рахує їх поважними та вважає за необхідне поновити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.12.2020 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що з грудня 2019 року проживають окремо, сім`я перестала існувати, шлюб необхідно розірвати. Просив розірвати зареєстрований 29.04.2006 шлюб з відповідачем [PERSON] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.01.2020 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач \~ [PERSON] \~ в\~судове засідання\~не з`явилася,\~ подала\~до суду\~заяву,\~в якій\~просила проводити\~розгляд справи\~без її\~участі,\~позовні вимоги\~визнає. Суд,\~ дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 29 квітня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.12.2020 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 05.03.2011 шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.12.2020 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в поданій до суду заяві зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 5 березня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 березня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що сім'я розпалася, сумісне господарство не ведеться, примирення неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги, наполягав на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, вважає неможливим подальше збереження сім'ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу заперечувала. Вважає можливим збереження сім'ї, подальше спільне життя. Не заперечувала ту обставину, що з серпня 2014 року проживають з позивачем окремо, вказувала, що намагалася вжити заходи для примирення. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] з 02 жовтня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В результаті розгляду справи судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що сторони спільно не проживають, сумісне господарство не ведеться. Фактично між сторонами припинені шлюбні відносини, склалися стосунки, що виключають вільну згоду позивача на сумісне проживання та збереження сім'ї. Також в судовому засідання знайшла всього підтвердження та обставина, що рішення позивача про розірвання шлюбу є обдуманим. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. При цьому судом враховується, що жодні намагання відповідача зберегти сім'ю за час роздільного проживання не дали позитивних результатів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Посилання позивача на наявність неточностей реквізитів квитанції про сплату судового збору жодним чином не спростовує внесення позивачем відповідних коштів та не може бути оцінено як підстава для відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України понесені позивачем кошти зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 березня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося. Вони припинили шлюбні відносини і з лютого 2014 року не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Почуття любові між ними втрачені. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, оскільки між ними постійно виникають сварки, які негативно впливають на дитину. Тому просила розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу залишити їй [PERSON], проживання сина визначити з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, просила не надавати строк для примирення, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, почуття поваги та любові до чоловіка втрачені, вона твердо вирішила, що зберегти шлюб і відновити сімейні стосунки з відповідачем не можливо, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 243,60 гривень. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштова зворотня розписка на а.с.17, своїх пояснень чи заперечень проти позову до суду не подав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 квітня 2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, так як вони не знаходять взаєморозуміння між собою, через що між ними постійно виникали сварки. З лютого 2014 року сторони припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають у різних населених пунктах. Позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, бажання та наміру відновити сімейні стосунки у неї відсутні. Просила суд не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини визначає з матір'ю, з підстав статті 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 243,60 гривень (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

позивач [PERSON] 24 березня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 07 жовтня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З 24 березня 2016 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою, про що в матеріалах справи є розписки. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 жовтня 2000 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 357 (а.с 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 24 березня 2016 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

позивач [PERSON] 24 вересня 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17 березня 2001 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З грудня 2013 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити, шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була допитана на підставі ухвали про судове доручення. Пояснила, що вона заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що родину можливо зберегти, незважаючи на те, що позивач мешкає у с.Первомайське Ясинуватьского району Донецької області, а відповідач мешкає у с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області. Просила надати строк для перемирення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 березня 2001 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиціі м. Дніпропетровська зроблено актовий запис № 176 (а.с 11). Від шлюбу сторони мають неповонлітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З грудня 2013 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Сторонам було надано строк на примирення тривалістю 6 місяців, але позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу і вважає, що подальше збереження родини не можливо. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає необхідним, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 вересня 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила , що 14 серпня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що відповідач перестав цікавитися справами сім'ї та її справами, не приймає участі у вихованні дитини. У них несумісні характери, що є причиною конфліктів, зовсім протилежні погляди на життя. З травня 2014 року сторони не мешкають разом не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився , проти розірвання шлюбу не заперечує. При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Матеріалами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 2010 року, про що зроблено актовий запис № 183 у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач перестав цікавитися справами сім'ї та її справами, не приймає участі у вихованні дитини. У них несумісні характери, що є причиною конфліктів, зовсім протилежні погляди на життя. З травня 2014 року сторони не мешкають разом не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину:сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання позивачці - [PERSON] Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 вересня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну заяву обґрунтовувала тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 8 липня 2016 року шлюб. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 8 липня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved