overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 листопада 2013 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 24 листопаду 2007 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . [INFO] народилась дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, його було допитано на підставі ухвали про судове доручення, надав пояснення, що він не згоден з позовними вимогами позивачки про стягнення з нього аліментів, так як знаходиться в Полтавському СІЗО, його засуджено за вироком суду по ст. 186 ч.2, ст.355 ч.3 КК України до 6 років (3 місяців) позбавленя волі, зараз хворіє та знаходиться у медичної частині СІЗО. Просить, щоб без його участі справу не розглядали. Суд заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони з 24 листопаду 2007 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 208 від 20 лютого 2009 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 7 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дочки не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач знаходиться у Полтавському СІЗО, оскільки його засуджено за вироком суду до 6 років 3 місяців позбавлення волі. В наступний час проходить лікування у медичної часті СІЗО. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 листопада 2019 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 25 червня 2016 року у Котовському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №127. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. З січня 2018 вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Просила після розірвання шлюбу змінити прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої на позові наполягала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2016 року у Котовському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №127. Від шлюбу дітей не мають. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 лютого 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі , який розірвано 22 січня 2019 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В поданій до суду позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву не подавав, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 серпня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 25 вересня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], народження [INFO], яка проживає разом з своєю бабою. Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з протилежними поглядами на життя, шлюб та сім'ю, постійними протиріччями, нездатністю відповідача підтримувати нормальні сімейні відносини, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, у зв'язку з цим уважає, що подальше збереження сім'ї неможливе та просить шлюб розірвати та визначити місце проживання їх малолітньої дитини з ним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив, просить шлюб розірвати, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, питання визначення місця проживання дитини не розглядати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду увідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних в ній доказів. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, з 25 вересня 1999 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], народження [INFO], спору про місце проживання якої в даний час немає (а.с. 4 ). Спільне життя між сторонами не склалось у зв'язку з протилежними поглядами на життя, шлюб та сім'ю, постійними протиріччями, нездатністю відповідача підтримувати нормальні сімейні відносини, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з осені 2012 року. Спільне господарство сторонами не ведеться. У позивача та відповідача склались нові сім'ї. Спір стосовно місця проживання дитини відсутній. Згідно ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін та інтересам їх дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, (Категорія 2) (а.с. 1). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно з ч.2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 27 січня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], народження 17 листопада 2007 року. Спільне життя подружжя не склалось у звязку із зловживанням відповідача алкогольними напоями, що негативно відображається на сімейних відносинах, та призвело до їх припинення, у звязку з чим позивач уважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного із сторін, а тому просить шлюб розірвати. Спільне господарство не ведеться. Спору стосовно проживання дитини немає. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність. Згоди на постановлення заочного рішення позивач не надав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 27 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції, актовий запис № 10 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], народження 17 листопада 2007 року (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалось у звязку з тим, що відповідач зловживає алкогольними напоями, що негативно відображається на вихованні дитини та взагалі сімейних відносинах і призвело згодом до їх припинення, у звязку з чим позивач уважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного із сторін, інтересам їх дитини. Міри, прийняті судом для збереження сімї, виявились безрезультатними. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін, інтересам їх дитини. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Позивач просить не стягувати з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 серпня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником 1/2 частини житлового будинку по вулиці Партизанська, 18 в м. Полтаві, співвласником якого є [PERSON]. Вказувала, що відповідач є її сином, знаходиться на реєстраційному обліку в належній їй на праві власності квартирі, але не проживає більше трьох років. В поданій до суду позовній заяві просила суд позбавити відповідача права користування жилим приміщенням за адресою м. Полтава, вул. Партизанська, 18. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору дарування від 30 грудня 1998 року є власником 1/2 частини жилого будинку з частиною надвірних споруд в місті Полтаві по вулиці Партизанській, 18. Відповідач [PERSON], [INFO], знаходиться в житловому будинку по вулиці Партизанська, 18 на реєстраційному обліку, але не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку по вулиці Партизанська, 18 в м. Полтаві, наявність реєстрації відповідача в житловому приміщенні, власником якого є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 серпня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просив суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Лахмоткіна) [PERSON], [INFO], з 22 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1994 року. Шлюб зареєстрований\~\~ виконкомом Комишуватської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 09. Від шлюбу сторони мають дітей, які досягли повноліття. Сторони остаточно припинили шлюбні відносини. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій підтримала позов та просила суд слухати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1994 року, згідно копії свідоцтва про шлюб серії\~І-ЖС № 25207, виданого 25 лютого 1994 року виконкомом Комишуватської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 09. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 червня 2020 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 06 червня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №142. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. На протязі більш ніж півтора року вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Просила розглянути справу у її відсутність та залишити після розірвання шлюбупрізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №142. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved