Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12500 доларів США, строком до 07.06.2012 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконала. Відповідач [PERSON] станом на 25.07.2016 року має заборгованість в розмірі 59282,71 доларів США, яка складається з: 14383,01 долар США заборгованість за кредитом; 14859,87 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 931,68 доларів США , заборгованість по комісії за користування кредитом; 59282,71 долар США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Від даної суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 36122,83 долари США, яка стягнута згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2012 року, різниця становить 23159,88 доларів США. Отже, заборгованість до стягнення становить 23159,88 доларів США що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року становить 574596,62 грн. Зобовязання за даним кредитним договором забезпечено договором поруки № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року укладений з поручителем [PERSON]. Позивач направив на адресу відповідачів вимогу щодо виконання взятих на себе зобовязань. Відповідачі на вказану вимогу не відреагували. Згідно п. 6 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмові вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № СVНМАЕ00001048 від 25.07.2007 року у розмірі 23159,88 доларів США що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року становить 574596,62 грн. та стягнути судові витрати. В разі неявки відповідачів, Банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення по справі заочного рішення. Представник позивача в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, та надіслав на адресу суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність позов підтримує та просить задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена завчасно і належним чином повістками, про поважні причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повістками за останнім відомим місцем проживання, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наведених нижче підстав, по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12500 доларів США., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, строком до 07.06.2012 року (а.с. 12-13). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконала. 16.03.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року в розмірі 278621,41 грн. Розрахунок заборгованості проведено станом на 20.01.2012 року, що підтверджується копією даного рішення (а.с. 4). Пооте, відповідач [PERSON] рішення суду не виконує та жодних проплат на погашення боргу не здійснює, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що зобовязання повинно виконуватись належним чином та не припиняє свою дію до повного його виконання, позивач по теперішній час продовжує нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, комісію та пеню. Додаткова сума заборгованості до суми стягнення за судовими рішеннями по нарахованих відсотках, комісією та пенею за період з 20.01.2012 року по 25.07.2016 року становить 23159,88 доларів США що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року становить 574596,62 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-7). Зобовязання за кредитним договором № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року забезпечено договором поруки № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року укладений з поручителем [PERSON], що підтверджується копією договору (а.с. 14). 09.10.2015 року Позивач направив на адресу відповідачів повідомлення щодо погашення наявної заборгованості (а.с.9-10), проте відповідачі не відреагували. Однак, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року, виходячи з наступного. Так, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті\~252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З п. 11 договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобовязань боржника за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі № 6-28цс 14. Згідно п. 11 договору поруки, укладеного 11.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], порука діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Таким чином, договором поруки укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] від 11.06.2007 року не визначено строк дії. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом 22 серпня 2016 року. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» предявлено вимогу до поручителя [PERSON] про стягнення грошових коштів за кредитним договором № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобовязання 08.06.2012 року. Враховуючи вищевикладене, зобовязання за договором поруки, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] від 11.06.2007 року припинились, а тому в задоволенні позову в частині стягнення з поручителя [PERSON] слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені штрафу). Як вбачається з розрахунку заборгованості Банком нараховано пеню понад строки визначені ст. 258 ЦК України. Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, клопотання про застосування строків позовної давності суду не представили, тому у суду немає підстав для застосування строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] взяті на себе перед позивачем зобовязання, встановлені договором № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року добровільно не виконує і кредит не повертає, то з неї необхідно стягнути на користь позивача додаткову суму заборгованості за кредитним договором № СVНМАЕ00001048 від 11.06.2007 року в розмірі 23159,88 доларів США що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року становить 574596,62 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8618,95 грн. В задоволені інших позовних вимог відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial