Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач 28.10.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позов обґрунтовано тим, що 17.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №КІР0АК03390173, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 118196,22 долари США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 17.03.2008 року уклали договір застави рухомого майна. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу позивачу автомобіль марки Chevrolet, модель-Aveo, 2007 року випуску, № кузову [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. 13 серпня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві накладено арешт на згаданий автомобіль, який належить на праві власності відповідачу. ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що постанова про накладення арешту на вищезгаданий автомобіль суттєво порушує майнові права банку, оскільки він має першочергові майнові права на арештований автомобіль. Зважаючи на викладене, позивач просив суд звільнити з-під арешту, накладеного 03.08.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, належне на праві власності відповідачу а саме: автомобіль Chevrolet, модель-Aveo, 2007 року випуску, № кузову [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні 06.03.2014 року представник позивача Яндульський Д.В. підтримав позов у повному обсязі. Відповідач в засідання суду тричі не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 44, 50, 59), про причини неприбуття суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Представник третьої особи в засідання суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.49, 58), про причини неприбуття суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №КІР0АК03390173, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 118196,22 долари США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 17.03.2008 року уклали договір застави рухомого майна. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу позивачу автомобіль марки Chevrolet, модель-Aveo, 2007 року випуску, № кузову [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 4-20). 13 серпня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Кравчук Ю.С. накладено арешт на згаданий автомобіль, які належить на праві власності відповідачу (а.с. 21-22). Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» та ч.1, 2 ст. 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» від 15.12.1999 року № 74/5 та ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 585 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Як вбачається з матеріалів справи, право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 17.03.2008 року, а постанова про накладення арешту державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Кравчук Ю.С. було винесено13.08.2012 року. Таким чином, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved