Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 вересня 2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого мотивує тим, що вона як спадкоємець за заповітом після смерті свого батька [PERSON], який помер 15 січня 2003 року, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме, на право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0206995 від 14.03.1997 року, належало матері померлого [PERSON] - [PERSON], яка померла 08 травня 1996 року, так як вказаний сертифікат був виданий останній після її смерті. В розясненнях щодо оформлення спадкових прав завідувач Роменської державної нотаріальної контори [PERSON] запропонувала позивачу звернутися до суду для визнання права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача Андріяшівської сільської ради в судове засідання не зявився, в поданій заяві до суду вимоги позову визнав і просив справу слухати без участі представника. Представник третьої особи Роменської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не зявилася, подавши письмову заяву, в якій не заперечувала проти позову та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до насутпного. Матеріалами справи встановлено, 15 січня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-БП № 157463, виданого Андріяшівським сільвиконкомом Роменського району Сумської області 16.01.2003 року(а.с. 7). Єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] є його дочка [PERSON], яка своєчасно прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 25.11.2005 року нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстр. № 1639 (а.с. 12). До складу спадкової маси після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Андріяшівське» розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0206995, виданий головою Роменської районної державної адміністрації 14 березня 1997 року матері спадкодавця [PERSON] (а.с. 13), яка померла 08.05.1996 року і спадщину після якої прийняв її син батько позивачки [PERSON], але не встиг за життя оформити спадкові права (а.с. 14). Факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] встановлений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.06.2017 року (а.с. 15-16). Згідно розяснень щодо оформлення спадкових прав до спадкової справи № 567, наданих завідувачем Роменської державної нотаріальної контори [PERSON] оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті спадкодавця [PERSON], то право власності у неї виникло після смерті, що не є можливим і таким чином не може бути успадковано. Видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане право на земельну частку (пай) при наявності зазначених обставин суперечить діючому законодавству України. В звязку з цим позивачу запропоновано звернутися до суду з даним позовом (а.с. 19). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з положень ст. 5 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р.) кожний член коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» для набуття права на земельну частку (пай) необхідно, щоб особа була членом КСП та була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, і КСП одержало зазначений вище акт. Особам, внесеним до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка, і провадиться їх реєстрація районною державною адміністрацією. Земельний сертифікат це документ, який засвідчує право особи на земельну частку та містить відомості про її вартість і розмір в умовних кадастрових гектарах. Сертифікати видає районна державна адміністрація. Відповідно до п. п. 16-17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України від 05.06.2003 року № 899-VI «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 зазначеного Закону визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в т.ч. пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на права колективної власності на землю. На підставі рішення Андріяшівської сільської ради від 20.03.1996 року КСП «Андріяшівське» був виданий Державний акт на право колективної власності за землю серії СМ 00033, згідно з яким КСП в колективну власність для сільськогосподарського використання передано 2607,1 га. До цього державного акту доданий список громадян членів КСП «Андріяшівське» Роменського району, до якого [PERSON] не була внесена (а.с. 65-67, 68-78). Згідно листа Відділу у Роменському районі Головного управління держгеокадастру у Сумській області від 22.01.2018 року [PERSON] була включена до зазначеного списку членів КСП розпорядженням голови районної державної адміністрації від 21.11.2002 року № 542 «Про надання дозволу на проведення землевпорядних робіт по виділенню земельних паїв в натурі та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю» (а.с. 64). За обставинами справи сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0206995 в колективному сільськогосподарському підприємстві «Андріяшівське» виданий [PERSON] після її смерті - 14.03.1997 року (а.с. 17), що створює для [PERSON] перешкоди в оформленні спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. \~\~\~\~ За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved