Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач 12.05.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль». Відповідно до кредитного договору № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року ВАТ «[PERSON] Аваль» було надано [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 25 000,00 доларів США строком до 20.07.2026 року зі сплатою 12 % річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Однак, відповідачем не виконуються умови договору, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в звязку з чим, станом на 19.01.2015 року заборгованість по кредиту становить 20 784,04 дол. США (327 979,56 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 193,47 дол. США (3 058,32 грн.). Відповідачем не виконуються умови щодо сплати відсотків та станом на 19.01.2015 року заборгованість по сплаті відсотків становить 1 702,90 дол. США (26 919.00 грн.). Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Таким чином станом на 19.01.2015 року пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 3 627,85 дол. США (57 348,10 грн.). В добровільному порядку відповідач відмовляється повертати кошти, в звязку з цим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь достроково заборгованість за кредитним договором у сумі 26 078,79 доларів США (412 246,66 грн.) та судові витрати по справі в розмірі 3654,00 грн. 04.08.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено ухвалу про надання позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON], про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача за довіреністю [PERSON] про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів у відповідності до ухвали суду від 04.08.2015 року про залишення позову без руху, та клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надано, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України та враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 20.07.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійном банком «Аваль» правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2571/74/40695 згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 25 000,00 дол. США, строком на 240 місяців з 20.07.2006 року по 20.07.2026 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних, що підтверджується копією договору (а.с. 5-7). Як вбачається з матеріалів справи відповідачу [PERSON] згідно договору, був виданий кредит на суму 25 000,00 дол. США, що підтверджується копією виписки по рахунку (а.с. 36), договір підписано сторонами, тобто, позивачем умови договору були виконані. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 1.3, 1.4 відповідач зобовязалась повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, відповідно до графіка, однак відповідачем порушено умови договору, чим спричинено заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 9-12) заборгованість станом на 19.01.2015 року за кредитним договором становить 26 078,79 дол. США (що еквівалентно 412 246,66 грн.) Дана заборгованість складається з: заборгованості за кредитом 20 748,04 дол. США (що еквівалентно 327 979,56 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 1 702,90 дол. США (що еквівалентно 26 919,00 грн.), пеня за невчасну сплату кредиту 3 627,85 дол. США (що еквівалентно 57 348,10 грн.). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами кредитного договору була ознайомлена при його укладенні, підписала вказаний договір і отримала кредит в обумовленій договором сумі, але умови договору порушила. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачами були порушені умови зобовязання, обумовлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Позивачем на адресу відповідача [PERSON] 30.10.2014 року було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та проценти за користування кредитом, що підтверджується копією даної вимоги (а.с. 8). За ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим атом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Застосування іноземної валюти як засобу платежу врегульовано і дозволено Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки і банківську діяльність», постановою Нацбанку України за № 492 від 12.11.2003 року. Відповідно до ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати валютні операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції. Відповідно до п. 9.1. кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного в цьому договорі. В звязку з цим, суд вважає, що позивач в порушення умов Кредитного договору (п. 9.1), положень ст. 533 ЦК України, визначив і розрахував пеню за порушення відповідачем строків повернення кредитних коштів в валюті кредиту, хоча мав розрахувати пеню в національній валюті. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 22 450,94 доларів США, що еквівалентно в національній валюті гривні станом на 19.01.2015 року 354 898,56 грн. та пеню в розмірі 57 348 грн. 10 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: approved