Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 1 червня 2020 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді лікаря стоматолога-терапевта на 0,75 ставки. З 1 серпня 2017 року по день звернення до суду заробітна плата не нараховується. Відсутність нарахувань підтверджується рішеннями Залізничного районного суду м.Львова про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 67745,25 грн. за період з вересня 2018 року по травень 2020 року. Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи за данним позовом в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження по справі, відзив на позовну заяву не надав. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 94\~Кодексу законів\~про працю\~України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно із ст.\~2\~КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.. Згідно ст.\~115\~Кодексу законів\~про працю\~України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.\~2\~Закону України\~«Про оплату\~праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 233\~КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 17 грудня 2018 року позов [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволений повністю: стягнуто з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в сумі 24954 грн. за період з січня по серпень 2018 року. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 10 травня 2018 року позов [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволений повністю: стягнуто з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в сумі 1559,15 грн. за період з серпня по грудень 2017р. Зазначеними рішеннями було встановлено, що [PERSON] з 18.04.1989 року працює на посаді лікаря стоматолога 3-ої комунальної стоматологічної поліклініки, а з 10.10.2008 року переведена на 0,75 ставки лікаря стоматолога терапевта. Також рішеннями встановлено, що згідно штатного розпису Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на 2017 рік, місячний фонд заробітної плати для лікаря-стоматолога терапевта відповідно до кількості посад становить 4 159 грн. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підтвердження своїх вимог позивачем були надані відомості, згідно до яких вбачається, що у Пенсійному фонді України відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу з вересня 2017 року . З копії трудової книжки позивача [PERSON] не вбачається відмітки про припинення трудових відносин позивача з відповідачем. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст.\~95\~Кодексу законів\~про працю\~України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 р. було встановлено у 2019році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 4173 грн. Статтею 8\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» встановлено\~у 2020\~році мінімальну\~заробітну плату\~у місячному\~розмірі з\~1\~січня 4723\~грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що дійсно заробітна плата за спірний період позивачці не сплачувалась. Заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2018 року по травень 2020 року підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, виходячи з розрахунку: за 4 місяця 2018р.- 16636 грн. (4159грн. х4 міс.), за 2019р. - 50076 грн. ( 4173 грн. х12 міс.), за 2020р. - 23615 грн. ( 4723грн. х5 міс.), а всього 90327 грн. ( 16636 + 50076 + 23615 )х 0,75 ставки = 67745,25грн. На підставі\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved