Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 листопада 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 25 вересня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на утримання не надає. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2318 грн. щомісячно, які підлягають щорічній індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 18 листопада 2020 року і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, письмово просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути без його участі, аліменти стягувати у розмірі 1/4 від його заробітної плати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 25 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 568 (а.с. 8) Від шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Дитина проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на утримання не надає. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). Відповідно до довідки про доходи № 00000000002 від 14.04.2021 року, яка видана [PERSON] , його дохід за період з 01.04.2020 року по 31.03.2021 року складає 53 509,98 грн. (а.с. 21). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним, доказів неможливості сплачувати аліменти із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав. Положеннями ч. 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі,

Outcome: approved