Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.04.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що його мати - [PERSON], яка померла 23 грудня 2002 року, на підставі сертифікату серії ПЛ № 0248672 мала право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових га, його батько - [PERSON], який помер 28 жовтня 2005 року, на підставі сертифікату серії КР № 0215936 мав право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових га у землях, що перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», розташованого на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Вказані сертифікати не збереглися. Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому (позивачу), як єдиному спадкоємцю майна померлих батьків, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. Посилаючись на викладене, позивач прохав визнати за ним в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала померлій 23 грудня 2002 року матері [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) ПЛ №0248672, зареєстрованого за №1121 від 20.08.1998 року та право на земельну частку (пай) 3,13 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала померлому 28 жовтня 2005 року батькові [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) ПЛ №0215936, зареєстрованого за №1120 від 20.08.1998 року. У судове засідання позивач [PERSON], та представник позивача [PERSON] -[PERSON] не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача територіальної громади в особі Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представник третьої особи - Градизької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направив. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 23 грудня 2002 року померла мати позивача [PERSON]. За життя вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0248672, згідно якого мала право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. З дослідженої судом спадкової справи № 92 Градизької державної нотаріальної контори від 14.04.2016 року вбачається, що спадщину після [PERSON], померлої 23.12.2002 року прийняв син [PERSON]. Інші спадкоємці, особи, які б мали право на обовязкову частку у спадщині відсутні. 28 жовтня 2005 року помер батько позивача [PERSON]. За життя він отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0215936, згідно якого мав право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. З дослідженої судом спадкової справи № 91 Градизької державної нотаріальної контори від 14.04.2016 року вбачається, що спадщину після [PERSON], померлого 28.10.2005 року, прийняв син [PERSON]. Інші спадкоємці, особи, які б мали право на обовязкову частку у спадщині відсутні. Згідно довідки № 315 від 14.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], до дня смерті проживала в складі однієї сім»ї та утримувала спільне господарство зі своїм чоловіком [PERSON], [INFO] та своїм сином [PERSON], [INFO], тобто останній відповідно до припису ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину матері. Згідно довідки № 314 від 14.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], до дня смерті 28.10.2005 року був зареєстрований та проживав в складі однієї сім»ї та утримував спільне господарство зі своїм сином [PERSON], [INFO], тобто останній відповідно до припису ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину батька. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала померлій 23 грудня 2002 року [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) ПЛ №0248672, зареєстрованого за №1121 від 20.08.1998 року та право на земельну частку (пай) 3,13 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала померлому 28 жовтня 2005 року [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) ПЛ №0215936, зареєстрованого за №1120 від 20.08.1998 року. Вказані сертифікати не збереглися. Відділ Держземагенства у Глобинському районі довідкою від 20.04.2016 року № 34-1609-99.43-381/0/26-16 підтвердив, що такі сертифікати дійсно видавалися на імя [PERSON], про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1121 та на імя [PERSON], про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1120. \~Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). \~\~\~\~Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). \~\~\~\~Згідно ст. ст. 1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист прав спадкоємців на отримання в порядку спадкування земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку\~ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності - шляхом предявлення позову про визнання прав на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~Крім того,\~п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~вказує, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Градизька державна нотаріальна контора постановами від 14 квітня 2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. Видача правовстановлюючого документу на померлу [PERSON] та померлого [PERSON] неможлива, оскільки правоздатність особи втрачається зі смертю, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки. Достовірно встановлено, що спадщину [PERSON] прийняв син [PERSON] (по закону), спадщину [PERSON] позивач у справі (по закону). Спадщина відумерлою не визнана. Особи, які б претендували на обовязкову частку у спадщині, відсутні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на успадкування права на земельні частки (пай), що належало його матері [PERSON]П та його батькові [PERSON] Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved