Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON]Г звернулась до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 21.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 205. В обґрунтування позову зазначила, що 21.07.2007 року між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 205 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 105822; від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Також, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з тим, що між ними втрачено взаєморозуміння та повага один до одного, відповідач не цікавився її (позивача) життям, не приймає участі у вихованні дітей, шлюб носить формальний характер, у звязку з чим є необхідність в юридичному оформлені розірвання шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити. Строк на примирення з відповідачем просила не надавати. Зазначила, що з відповідачем тривалий час не спілкується, також разом не проживають, місцеперебування відповідача їй не відомо, відповідач не цікавиться її життям та життям їх дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому Законом порядку, а так само за місцем фактичного проживання, зазначеного позивачем в позові, причини неявки суду не відомі. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в судовому засіданні позивач не заперечувала. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 21.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 205, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що відповідно до довідки від 25.01.2017 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської у м. Кіровограді ради, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила втрату взаєморозуміння та поваги, довіри один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, довіри, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їхніх дітей, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., враховуючи, що позивач [PERSON] на підставі ухвали суду від 06.02.2017 року, була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved