Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач - [PERSON], в особі свого представника, яка діє на підставі договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги, адвоката - Сірко Л.П. (а.с.9), звернувся 10.07.2017 року до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача - [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, в якій просить суд: позбавити батьківських прав відповідача - [PERSON], [INFO], у відношенні до її неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати звернення до суду, розглянути справу за останнім відомим зареєстрованим місцем мешкання відповідача. В обґрунтування позовних вимог, у позові зазначено наступне: Позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05.09.2000 року. Сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO]. До 2007 року сторони по справі проживали разом в м. Москва Російської Федерації. 26.07.2007 року відповідач забрала сина та поїхала на місяць погостювати до своєї сестри у м. Вінницю. За домовленістю між сторонами вона з дитинною повинна була повернутись додому в серпні 2007 року, але ні в серпні, ні в вересні 2007 року вона так і не повернулась. Позивач дуже переживав з цього приводу тому неодноразово дзвонив позивачу намагаючись дізнатись причину затримки, але позивач весь час вигадувала якийсь привід. В жовтні 2007 року позивачу зателефонував батько відповідача та повідомив, що її не має вже більше двох тижнів, дитина живе разом з ним, після такої звістки позивач негайно приїхав до України та забрав свого сина, з тих пір дитина залишилася проживати разом з позивачем в м.Енергодарі. Відповідач з 2007 року не приймає участі у матеріальному утриманні дитини та її вихованні, не телефонує та не вітає зі святами. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У судове засідання позивач не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника Сірко Л.П., позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.31). Представник позивача Сірко Л.П. в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник третьої особи: Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, - Ситнік Л.І., яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.32) не заперечує щодо задоволення позовних вимог, надала суду відповідні пояснення. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, заперечень на позовну заяву не надала, заяв про зміну місця проживання до суду також не надала. Сповіщалась про час та місце слухання справи через оголошення у газеті «Запорізька правда» №37 від 14.09.2017 р. (а.с. 28). В порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про день розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Відповідно до ст.ст.74-77 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, з урахуванням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечує сторона позивача та представник третьої особи. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: Так, в судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05.09.2000 року. Мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Позивач є батьком неповнолітньої дитини (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується Актом обстеження умов проживання (а.с.8), цим же Актом підтверджується відсутність матері дитини (відповідача по справі) в житті неповнолітнього. Згідно довідки № 14-09/97 від 29.06.2017 року, наданої В.о. директора ЕНВК №5 [PERSON], відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не відвідує батьківських зборів, та взагалі не цікавиться життям дитини та не надає матеріальної допомоги на придбання підручників та зошитів на протязі навчання у закладі (а.с.6). Згідно довідки № 48 від 05.07.2017 року, наданої директором ЕДЮСШ з боксу імені В.Р.Манзулі - [PERSON], за весь час навчання в спортивній школі відповідач не приймає участі в спортивному житті сина (а.с.7). Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення і поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, вирішуючи питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, суд приймаючи до уваги конкретні обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, факт ухилення відповідача від здійснення своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] - доведено стороною позивача та не спростовано відповідачем та підтверджено дослідженими у судовому засіданні належними доказами, у зв'язку з чим, позбавлення батьківських прав, у даному випадку, є доцільним та відповідає інтересам дитини і на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд дійшов наступного: Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги сторони позивача в цій частині також підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, матеріальну допомогу на дитину, в добровільному порядку, не надає. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням приписів п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України, ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір: за вимогами про стягнення аліментів - в розмірі 640 гривень 00 копійок, за вимогами про позбавлення батьківських прав - в розмірі 640 гривень 00 копійок, а загальна сума, що підлягає стягненню становить 1680 гривень 00 копійок. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved