Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 січня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2012 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Починаючи з жовтня 2015 року між нею та відповідачем склалися неприязні відносини на грунті різних поглядів на життя. З цього часу між ними відсутні будь-які шлюбні стосунки, проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просила розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Також просила суд відновити її дошлюбне прізвище Коваленко та визначити місце проживання дочки з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, за отриманням поштової кореспонденції у відділення поштового зв'язку не з'являвся, про що свідчить довідка пошти та підтверджує факт його відсутності за адресою його місця реєстрації та проживання, а відтак в силу ч.5 статті 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.30). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 травня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Через різні характери, відсутність взаєморозуміння та довіри сторони припинили сімейні стосунки і з жовтня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружнього життя не підтримують. Позивач просила не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини суд визначає з матір'ю. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд відновлює позивачу її дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), ці витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved