Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 вересня 2020 року пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, участі у їхньому вихованні не бере. Діти потребують належного матеріального забезпечення, необхідного для їхнього догляду, харчування, розвитку та лікування, однак її матеріальне становище погіршилось та вона не може самостійно їх утримувати. Оскільки відповідач є здоровим та працездатним, просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22 жовтня 2020 року на 15 год. 45 хв. У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання розгляд справи, призначений на 22 жовтня 2020 року на 15 год. 45 хв., відкладений на 24 листопада 2020 року на 14 год. 30 хв. 24 листопада 2020 року позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач у своїй заяві не заперечила проти такого вирішення справи. Судом досліджено надані сторонами докази, на підставі яких установлено такі обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 липня 2010 року, та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 червня 2014 року. Як слідує з довідки від 02 вересня 2020 року №518, виданої Мишковицької сільською радою Тернопільського району, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем [PERSON] по [ADDRESS] . Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, участі у їхньому вихованні не бере. Діти потребують належного матеріального забезпечення, необхідного для їхнього догляду, харчування, розвитку та лікування, однак її матеріальне становище погіршилось та вона не може самостійно їх утримувати. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання неповнолітніх дітей. За таких обставин суд приходить до переконання, що має місце порушення відповідачем прав позивача на отримання аліментів на утримання дітей для забезпечення їхнього нормального розвитку. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів, оскільки встановлено, що діти сторін проживають з позивачем. В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подавав та будь-яких доводів на спростування вимог позивача суду також не надав. З урахуванням зазначених обставин, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки позивачем обрано саме такий спосіб стягнення аліментів, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття, відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України. Також, згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 141, 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved