Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належно уповноваженого представника - адвоката Цьороха Ю.Р. (ордер серія ЛВ, № 115618 від 19.02.2019 року) 21.02.2019 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь страхове відшкодування у розмірі 35 742 грн. 33 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають в оплаті послуг за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 000 грн. та сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 22.02.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін, визначено дату судового засідання. Розгляд справи по суті відбувся 12.06.2019 року, з участю позивача та його уповноваженого представника. Позов обґрунтовано тим, що 08.06.2019 року близько 22 год. 40 хв. гр. [PERSON] , керуючи автомобілем SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснював рух у попутному напрямку. Після зіткнення транспортних засобів, гр. [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. У результаті зіткнення, транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, отримав значні технічні пошкодження. Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2018 року, справа про скоєння [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, закрита на підставі ст. 38 КУпАП без встановлення вини [PERSON] , як підстави стягнення відшкодування у розумінні ст. 1188 ЦК України. На дату настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність користувача транспортного засобу SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована. У свою чергу, цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована страховою компанією «Вусо» згідно полісу АМ/3899757. Протиправні дії гр. [PERSON] призвели до пошкодження автомобіля ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , і спричинили власнику матеріальний збиток у розмірі 35 742 грн. 33 коп., що підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослдження № 6911 від 08.02.2019 року. Позивач стверджує, що вина гр. [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами. Просить на підставі ст. ст. 15-16, 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його уповноважений представник - адвокат Цьорох Ю.Р. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилися, поданий позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України не забезпечив явку у судове засідання уповноваженого представника, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 02.04.2019 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відсутній процесуальний документ, який підтверджує вину водія [PERSON] , відтак вина зазначеного водія у дорожньо-транспортній пригоді за участю автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] на даний час не доведена, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, звертає увагу суду на те, що у постанові Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2018 року вказана дата дорожньо-транспортної пригоди 06.08.2018 року, у той час як позивач стверджує, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася 08.06.2018 року. Третя особа [PERSON] у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 20.03.2019 року від третьої особи [PERSON] судом отримано пояснення щодо позову, в якому він зазначив, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 299/2754/18 немає жодного доказу, який би вказував на вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП 08.06.2018 року. Вказує, що постанова Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2018 року не є належним доказом у справі, адже зазначає дату дорожньо-транспортної пригоди 06.08.2018 року. Також зазначає, що автотоварознавча експертиза була проведена через сім місяців після дорожньо-транспортної пригоди і за цей час автомобіль позивача міг потрапити ще в якусь дорожньо-транспортну пригоду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 08.06.2018 року о 22.40 год., на 652 км + 700 м автодороги Київ-Чоп (м. Сколе) мала місце дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 278386 від 01.09.2018 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп 652 км + 700 м водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого даний автомобіль отримав механічні ушкодження. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим 18.02.2017 року Центром № 4641, власником транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , є позивач. Згідно з реєстраційною карткою транспортного засобу, власником транспортного засобу - автомобіля марки SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] , є гр. [PERSON] .. Відповідно до договору оренди транспортного засобу з правом викупу № 1/6/18 від 08.06.2018 року, гр. [PERSON] (орендодавець) зобов`язується передати у строкове платне користування транспортний засіб SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] гр. [PERSON] (орендарю), а він зобов`язується прийняти транспортний засіб у строкове платне користування, а згодом і у власність, із сплатою орендодавцеві орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 2 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. п. 4, 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу цих норм закону та роз`яснень вбачається, що для відшкодування матеріальної шкоди встановлення вини особи є обов`язковим. Вина учасника дорожньо-транспортної пригоди встановлюється вироком суду або постановою суду у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, матеріали справи не містять ані вироку, ані постанови у справі про адміністративне правопорушення, котрі набрали законної сили і котрими була б встановлена вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.06.2018 рокуо 22.40 год. на автодорозі Київ-Чоп (652 км + 700 м), за його участі як водія автомобіля марки SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] . Так, постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, без встановлення його вини. З огляду на вказане та враховуючи відсутність преюдиціального доказу на підтвердження вини [PERSON] у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивач наділений правом доводити вину [PERSON] у межах даної цивільної справи у визначений ст. ст. 81, 83 ЦПК України спосіб подання належних та допустимих доказів, котрі б відповідали критеріям ст. ст. 76-80 зазначеного Кодексу. Так, з витребуваних судом за клопотанням позивача матеріалів адміністративної справи Виноградівського районного суду Закарпатської області № 299/2754/18 та № 299/2756/18 вбачається, що водій [PERSON] 08.06.2018 року об 22 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Чоп 653 км + 700 м, керуючи автомобілем марки SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження. При цьому, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Про те, що подія мала місце саме 08.06.2018 року, а не 06.08.2018 року, як вказує відповідач та третя особа і як зазначено к протоколах про адміністративні правопорушенні серії БД № 278386 від 01.09.2018 року та серії БД № 278387 від 01.09.2018 року та у постанові Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2018 року, свідчать рапорт інспектора взводу з ОДДЗ батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Ільчишина І.Б. від 09.06.2018 року, схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.06.2018 року, пояснення потерпілого [PERSON] від 08.06.2018 року, пояснення свідка [PERSON] від 14.08.2018 року, пояснення свідка [PERSON] від 14.08.2018 року, листи заступника начальна Управління ПП у Львівській області ДПП Струка В.Б. від 20.06.2018 року та 16.08.2018 року, лист начальника Виноградівського ВП ГУ НП України в Закарпатській області від 12.07.2018 року. Відтак, покликання третьої особи [PERSON] на відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП 08.06.2018 року є безпідставними і такими, що мають на меті уникнути відповідальності за свої протиправні дії. Окрім того, допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що 08.06.2018 року об 22 год. 40 хв. перебувала в автомобілі свого співмешканця [PERSON] разом із дітьми та сестрою, в який раптово в`їхав автомобіль з реєстраційним номером [NUMBER] , сірого кольору. Також зазначає, що автомобіль [PERSON] не відремонтовано. Зазначені докази, які відповідають критеріям, визначеним у ст. ст. 76-80 ЦПК України щодо належності та допустимості, свідчать про наявність вини у такій події виключно третьої особи [PERSON] .. Таким доказам суд надає віри та не має підстав не брати їх до уваги. Суд переконаний, що зазначення при складенні протоколів про адміністративні правопорушення щодо [PERSON] дати скоєння такого правопорушення 06.08.2018 року замість 08.06.2018 року є нічим іншим, як одноосібними помилковими діями працівника поліції, який складав ці протоколи про адміністративне правопорушення і така помилка працівника державного органу не повинна позбавляти права власника на відшкодування шкоди, завданої його майну. Щодо визначення вартості заподіяного позивачу матеріального збитку від дорожньо-транспортної пригоди, то судом встановлено таке. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 6911, складеного 08.02.2019 року судовим експертом Холодцовим Д.В., вартість відновлюваного ремонту автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, становить 45 202 грн. 36 коп., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, становить 35 742 грн. 33 коп.. Отже, розмір заподіяного позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку і який він просить стягнути, становить 35 742 грн. 33 коп, так як належний йому автомобіль не відремонтовано через відсутність у позивача для цього коштів. З цієї підстави позивач й не ставить питання про відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля. Враховуючи встановлення судом на підставі зібраних та безпосередньо досліджених письмових доказів обставин на підтвердження неправомірності дій [PERSON] , як завдавача майнової шкоди, наявності між такими діями і шкодою безпосереднього причинного зв`язку та доведеної вини третьої особи [PERSON] належними і допустимими доказами у межах даної справи, то обов`язок по відшкодуванню завданої майнової шкоди, на переконання суду, повинен бути покладений саме на відповідача, оскільки на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність користувача транспортного засобу SUZUKI GRAND VIТARA, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] застрахована не була. Крім того встановлено, що позивач на підставі положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та відповідною заявою про здійснення страхового відшкодування. Відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на відсутність процесуального документа, котрим встановлено вину водія [PERSON] .. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ має ряд важливих завдань, до яких належить, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39). Законом також визначено умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів. Відповідно до підпункту 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пункт 36.7 ст. 36 вказаного Закону зазначає, що рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Суд критично оцінює покликання третьої особи щодо складення висновку експерта через сім місяців після дорожньо-транспортної пригоди, що не виключає участі автомобіля позивача в іншій дорожньо-транспортній пригоді, оскільки згідно висновку № 6911 огляд автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , проводився 11.06.2018 року, у світлий час доби за адресою: м. Винники, у присутності замовника. Відтак, складення експертом висновку 08.02.2019 року свідчить про закінчення автотоварозначного дослідження пошкодженого автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , одним з етапів якого і був огляд пошкодженого транспортного засобу, який відбувся на третій день після дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що слід стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача матеріальні збитки у сумі 35 742 грн. 33 коп. Судові витрати у справі слід визначити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки такі є документально підтвердженими.

Outcome: approved