Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.04.2014 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ПАТ «ЕК Одесаобленерго» про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що належна йому на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS], на незаконних підставах 10.01.2012 року була відключена від електромережі. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2012 року був встановлений факт незаконного відключення квартири [PERSON] від електромережі, та було зобовязано ПАТ «ЕК Одесаобленерго» підключити квартиру. [PERSON] зазначає, що внаслідок незаконних дій ПАТ «ЕК Одесаобленерго» у нього виникли моральні страждання та переживання, спричинені йому відповідачем відключенням електроенергії, та виразились фізичним болем, порушенням сну, безсонням, високим артеріальним тиском, він злився на всіх, перебував в дискомфортному стані, що призвело до захворювання астено-невротичного синдрому. Так як лікування цієї хвороби в районній поліклініці [PERSON] не допомогло, стан його здоровя погіршувався і з діагнозом стійкий астено-невротичний синдром він звернувся до приватної психіатричної лікарні, де пройшов певне лікування. Позивач вказує, що саме внаслідок відключення його квартири від електропостачання у нього виникло захворювання астено-невротичний синдром, для лікування якого в приватній психіатричній лікарні він витратив значні грошові кошти, та вимушений був винаймати інше житло. Посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON], за остаточно уточненими позовними вимогами, просить суд стягнути на свою користь з ПАТ «ЕК Одесаобленерго» заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 82090 грн. та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що немає прямого причинно-наслідкового звязку між захворюванням [PERSON] та відключенням йому електроенергії, так як [PERSON] з урахуванням його особистості та рис характеру схильний до психічних розладів, тому на розвиток захворювання могли вплинути різні життєві фактори. Представник відповідача також вказала, що Приватна психіатрична клініка, де проходив лікування [PERSON], є громадським обєднанням та не має дозвільних документів на здійснення медичної практики, тому обґрунтованість та ефективність поведеного лікування є сумнівними. Крім того, представник відповідача також вказувала, що наданий позивачем [PERSON] з ФОП [PERSON] від 26.12.2012 року про надання йому платної медичної допомоги не є належним доказом лікування [PERSON], так як ФОП [PERSON] не має дозвільних документів на здійснення медичної практики, а предметом укладеного з [PERSON] договору було надання останньому оплатної нетрадиційно-альтернативної медичної допомоги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна №25706 від 01.10.1999 року. 10.01.2012 року квартира [PERSON] була відключена від електромережі у зв'язку із наявністю заборгованості по оплаті за електроенергію. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2012 року було визнано незаконними дії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» по відключенню від мережі електропостачання квартири [ADDRESS], , та було зобовязано ПАТ «ЕК Одесаобленерго» підключити квартиру до мережі електропостачання. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 06.06.2012 року в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], було відновлено електропостачання. [PERSON] в своєму позові вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача у нього виникли моральні страждання та переживання, що призвело до захворювання астено-невротичного синдрому, та позивач був змушений позичити значну суму грошей для лікування свого захворювання в Приватній Психіатричній клініці та для оренди іншого житла, так як не міг жити в своїй квартирі за відсутності електроенергії. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порядку ст.ст. 60, 133 ЦПК України для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між незаконним відключенням ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від електромережі його квартири, і погіршенням його здоровя, яке призвело до лікування астено-невротичного синдрому, [PERSON] було заявлено клопотання про призначення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи. Ухвалою суду від 22.01.2015 року клопотання позивача було задоволено, по справі призначено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1. Яка структура особистості, чи має індивідуально-психологічні особливості [PERSON], що могли вплинути на його поведінку та діяльність у виниклій ситуації - тривале відключення електроенергії у період з 10.01.2012 року по 06.06.2012 року, в квартирі [PERSON], за адресою: [ADDRESS]? 2. Чи могло тривале відключення електроенергії у період з 10.01.2012 року по 06.06.2012 року, в квартирі [PERSON], за адресою: [ADDRESS] бути стресовим для [PERSON], та бути наслідком виникнення у [PERSON] астено-невротичного синдрому? 3. Хворів [PERSON] астено-невротичним синдромом до 30.03.2012 р.? Якщо так, то чи прогресував астено-невротичний синдром у [PERSON] в період з 30.03.2012 р. по 26.12.2012 року та чи потребував він внаслідок цього лікування, яке йому проводилося в Приватній Психіатричній клініці в такому обсязі, та чи мала право надавати відповідне лікування вказана Приватна Психіатрична клініка? 4. Чи існує причинно-наслідковий зв'язок між тривалим відключенням електроенергії у період з 10.01.2012 року по 06.06.2012 року, від квартири [ADDRESS], в якій мешкає [PERSON] та захворюванням астено-невротичним синдромом [PERSON], якщо він дійсно мав таке захворювання? Висновком №83 судово-психіатричного експерта, складеним КУ «Одеський обласний центр психічного здоровя» від 18.02.2015 року було встановлено, що тип особистості випробуваного [PERSON], [INFO], може бути визначений як ізгоіздний. Для випробуваного властиві такі індивідуально-психологічні особливості, як терплячість, витривалість, працездатність, утруднення переключення, схильність до застрівання, впертість при досягненні бажаного. Підекспертний людина боргу, яка готова надати допомогу, сумлінний, зобовязальний, легко приймаючий будь-які соціальні та гуманні установки, з гіперсоціальною особистісною орієнтацією. Для нього також характерні такі риси, як точність, педантичність, прагнення до порядку, до планування. За своєю глибиною та вираженістю ці особистісні особливості не перевищують нормативного діапазону характерологічних відхилень та узагальнено можуть бути визначені як акцентуація (загострення) характеру по застріваючому типу. Акцентуація характеру не є патологією, а представляє із себе крайній варіант норми. Вказані риси характеру могли суттєво впливати на поведінку підекспертного в досліджуваній в справі ситуації. Тривале відключення електроенергії з 10.01.2012 року по 06.06.2012 року в квартирі [PERSON] стало для нього стресовою ситуацією, обумовило формування в нього відчуття вираженої емоційної напруги, фрустрації (блокада потреби), що є юридично значимим емоційним станом та могло бути підставою для розвитку психічних проблем. Боротьба підекспертного з «несправедливістю», вперте прагнення довести свою правоту та безпорадність в цьому послугувало підставою наростання у нього астенії та розвитку невротичних проблем, тобто розвиток психічного розладу, який супроводжувався нервовим виснаженням та втомою астено-невротичного синдрому. Таким чином, між тривалим відключенням електроенергії в період з 10.01.2012 року по 06.06.2012 року в квартирі [ADDRESS], в якій проживає [PERSON], та розвившимся в нього астено-невротичним синдромом був прямий причинно-наслідковий зв'язок. [PERSON] до 30.03.2012 року страждав астено-невротичним синдромом. В період з 30.03.2012 року по 26.12.2012 року астено-невротичний синдром у підекспертного [PERSON] неухильно прогресував, що обумовило його госпіталізацію в стаціонар, де був встановлений більш тяжкий діагноз. Проведене підекспертному [PERSON] лікування відповідає стандартам надання медичної допомоги, затвердженим МОЗ України. Питання про правомочність надання медичною допомоги Приватною Психіатричною Клінікою в компетенцію судових експертів-психіатрів не входить, а є прерогативою ліцензійного відділу МОЗ України. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. [PERSON] вказує, що у зв'язку із лікуванням свого захворювання витратив значні грошові кошти, чим йому було спричинено матеріальну шкоду з вини відповідача. Лікування (терапія) процес, бажаною (але не завжди досяжною) метою якого є полегшення, зняття чи усунення симптомів (компенсація, купіювання) і проявів того чи іншого захворювання, патологічного стану чи іншого порушення життєдіяльності, нормалізація порушених процесів життєдіяльності і одужання, відновлення здоров'я (санація). Як правило процес лікування стосовно хворого проводить кваліфікований лікар певної спеціалізації в залежності від типу захворювання. Відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» медична практика підлягає обовязковому ліцензуванню. Приватна (недержавна) клініка це лікувальний заклад, який відрізняється від лікувальних закладів державної та комунальної форми власності тільки тим, що медична допомога в приватних клініках надається на платній основі. До недержавних клінік ставляться ті ж вимоги, що і до інших лікувальних закладів, з тією лише відмінністю, що контроль за їх дотриманням з боку державних органів набагато жорсткіший. Медична практика у приватних клініках здійснюється на підставі ліцензії на певний вид медичної практики за умови виконання клініками кваліфікаційних, організаційних та інших спеціальних вимог, установлених ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з медичної практики. Види медичної практики, на які лікувальний заклад приватної форми власності може отримати ліцензію, визначені Номенклатурою лікарських спеціальностей, затвердженою наказом МОЗ України №49 від 02.02.2011 р. Таким чином, надання медичної допомоги це ліцензована діяльність спеціальних лікувальних закладів або окремих фахівців. В якості підтвердження розміру матеріальної шкоди, яка полягає в витраті грошових коштів для лікування астено-невротичного синдрому в Приватній Психіатричній клініці, [PERSON] послався на [PERSON] про надання платної медичної послуги, укладений 26.12.2012 року між ним, як замовником, та ФОП [PERSON], як виконавцем. Як вбачається зі змісту вказаного Договору (п. 3.1.1) виконавець зобовязався надати послуги по наданню платної нетрадиційно-альтернативної медичної допомоги клієнту. А згідно п. 3.2.2 Договору замовник зобовязався в строки, передбачені в розділі 3 цього Договору, здійснювати необхідні розрахунки з виконавцем за надані послуги (нетрадиційна-альтернативна медична послуга). На виконання умов Договору [PERSON] сплатив на користь ФОП [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 32700 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру ФОП [PERSON] від 26.12.2012 року на суму 17375 грн. та від 26.02.2013 року на суму 18225 грн. Згідно відомостей з ЄДРПОУ [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, а видами його діяльності є: код КВЕД 96.09 Надання індивідуальних послуг, н.в.і.у. (астрологічна та спіритична діяльність, надання соціальних послуг, таких як послуги ескорту, служби знайомств, шлюбних бюро, та інше); код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний). Відомості щодо наявності у [PERSON] ліцензії на будь-який вид медичної практики відсутні. За довідкою від 11.06.2014 року, виданою Приватною Психіатричною Клінікою вбачається, що в період з 26.12.2012 року по 26.02.2013 року [PERSON] проходив лікування в Приватній Психіатричній лікарні з діагнозом «гострий, стійкий вертигенозний і астено-невротичний синдром на фоні дисцикуляторної енцелофалопатії ІІ змішаного ґенезу», згідно встановленого Прейскуранта медичних послуг. Оплата за надання оплатної медичної послуги в Приватній Психіатричній клініці по договору від 26.12.2012 року здійснювалась [PERSON] через ФОП [PERSON], де ФОП [PERSON] є завідуючим Приватної Психіатричної клініки та стороною-виконавцем в договорі від 26.12.2012 року про надання оплатної медичної послуги [PERSON], представляючи Приватну Психіатричну клініку. Згідно епікризу №1371 [PERSON], складеного Приватною психіатричною клінікою 15.06.2014 року вбачається, що [PERSON] отримав лікування, загальна вартість якого з 26.12.2012 року по 26.02.2013 року склала 35600 грн., з яких проживання в клініці 6000 грн., 3-х разове харчування 3100 грн., послуги лікаря - 2400 грн., 20% накладних витрат 4820 грн., 40% на прибуток підприємства 9640 грн., лікувальні засоби 5000 грн. (рисполепт-конста), фізіотерапія 4600 грн., а саме: сеанси масажу 20 сеансів, голковколювання 15 сеансів, магнітотерапія 30 сеансів, стоунтерапія 20 сеансів, грязьова терапія 30 сеансів, спортивна гімнастика з тренером 4 рази на день, сеанси з психологом 30 сеансів. Враховуючи зазначене та пояснення позивача, фактично [PERSON] отримував певну терапію з приводу свого захворювання в Приватній Психіатричній клініці. Судом встановлено, що Приватна Психіатрична клініка зареєстрована як громадське об'єднання (без статусу юридичної особи), внесена в Реєстр громадських об'єднань 10.10.2013 року за №1408040, та має повне найменування Громадська організація «Приватна Психіатрична Клініка». Відповідно до Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Таким чином, Приватна Психіатрична клініка не має ліцензії на будь-який вид медичної практики. Правові підстави призначення та проведення певного виду лікувальних послуг [PERSON] з боку Приватної Психіатричної клініки відсутні. Крім того, [PERSON] не укладав будь-яких договорів щодо надання йому послуг медичного характеру з боку Приватної Психіатричної клініки, докази оплати будь-яких коштів за надані послуги на користь Приватної Психіатричної клініки також відсутні. Суд оцінює критично та не приймає до уваги довідку Приватної Психіатричної клініки від 06.08.2014 року де зазначено, що цією довідкою підтверджується, що квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.12.2012 року про прийняття від [PERSON] передоплати за послуги Приватної Психіатричної клініки по договору про надання оплатної медичної послуги від 26.12.2012 року на суму 17375 грн. та від 26.03.2013 року про прийняття від [PERSON] повної оплати за послуги Приватної Психіатричної клініки по договору про надання оплатної медичної послуги від 26.12.2012 року на суму 18225 грн., завірені ФОП [PERSON], який є завідуючим Приватної Психіатричної клініки, видані Приватною Психіатричною клінікою по оплаті за лікування [PERSON] в період з 26.12.2012 року по 26.02.2013 року по договору від 26.12.2012 року. Так, відсутні будь-які відомості щодо надання Приватною Психіатричною клінікою доручень щодо укладення від її імені договорів про надання послуг та прийняття оплати за вже надані послуги на імя будь-яких фізичних або юридичних осіб, в т.ч. ФОП [PERSON] Обставини того, що [PERSON] є завідуючим Приватної Психіатричної клініки та в межах своїх повноважень здійснював такі дії будь-якими доказами не підтверджуються. Суду не надано також жодних документів, які б підтверджували факт надання ФОП [PERSON] медичних послуг [PERSON], обсяг та характер лікування останнього від астено-невротичного синдрому. Із вищезазначених підстав суд не приймає до уваги і посилання позивача на те, що фактично його лікував дипломований лікар-спеціаліст [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] не надано належних доказів та не доведено суду завдання йому матеріальної шкоди, яка полягає у понесенні ним витрат на лікування захворювання астено-невротичного синдрому, яке виникло внаслідок відключення його квартири від електропостачання. Досліджуючи вимоги позивача в частині відшкодування понесених ним витрат на оренду ним квартири, так як його власне житло було незаконно відключене позивачем від електропостачання та у зв'язку із цим непридатне для проживання, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В матеріалах справи наявний договір про оренду квартири №1 від 04.04.2012 року, укладений між [PERSON], як орендодавцем, та [PERSON], як орендарем, згідно якого [PERSON] здав в оренду [PERSON] належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS], строком на півроку, тобто з 04.04.2012 року по 04.10.2012 року. За п. 2 договору оренди орендар зобовязаний внести оренду плату у розмірі 3500 грн. за місяць не пізніше одного тижня після закінчення строку дії договору, тобто після відшкодування матеріальної шкоди ВАТ «ЕК «Одесаобленерго», повязаної з орендою вказаної квартири. Згідно розписок від 04.08.2012 року, складених [PERSON] та [PERSON], вбачається, що 12.12.2012 року [PERSON] сплатив, а [PERSON] отримав грошову суму в розмірі 21000 грн. за оренду квартири по договору, укладеному між ними 04.08.2012 року. Таким чином, гроші за оренду квартири були сплачені [PERSON] згідно договору оренди квартири від 04.08.2012 року, а до справи додано договір оренди квартири від 04.04.2012 року. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст. 760 ЦК України). Згідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Таким чином, право на укладення договору найму (оренди) має власник майна або уповноважена на вчинення таких дій особа. В матеріалах справи відсутні будь-які належні документи, які підтверджували б право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], або ж документи в підтвердження його повноважень на укладення договору найму вказаної квартири. Довідка (виписка з будинкової книги про склад сімї та прописку) №13 від 02.06.2015 року, складена ЖБК «Київський-22», щодо проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не є правовстановлюючим документом на вказану квартиру. Позивачем також надано до суду «Відповідь на запит - Довідка» №14 від 02.06.2015 року, складений ЖБК «Київський 22» на запит [PERSON], щодо володіння [PERSON] з 1991 року квартирою [ADDRESS], його права розпоряджатися квартирою в період з 04.04.2012 року до 04.10.2012 року, неможливості видачі правовстановлюючого документу на зазначену квартиру через відсутність [PERSON] в м. Одесі. Суд критично оцінює та не приймає до уваги як належний доказ права власності на квартиру [ADDRESS], вказану «Відповідь на запит - Довідка» №14 від 02.06.2015 року, оскільки в ній відсутні посилання на джерела зазначеної в ній інформації, крім того, відсутні підстави та обґрунтування згідно яких ЖБК «Київський 22» надає відповідь щодо [PERSON] на запит фактично сторонньої особи - [PERSON] З урахуванням зазначеного, суд вважає, що договір оренди квартири не відповідає вимогам діючого цивільного законодавства. Крім того, суд вважає, що не є обґрунтованим строк оренди позивачем квартири до 04.10.2012 року, оскільки подача електроенергії в квартирі [PERSON] була відновлена 06.06.2012 року. Так, однією з підстав виникнення майнового права на звернення з вимогами про відшкодування шкоди є фактичне понесення витрат по завданій шкоді. [PERSON] протягом всього розгляду справи вказував, що понесені ним витрати на лікування та оренду житла є для нього значною сумою грошей, яких в нього самого не було. На початку розгляду справи [PERSON] пояснював, що гроші на своє лікування він взяв у гривнях у своєї старенької матері, а пізніше [PERSON] почав стверджувати, що гроші на лікування та оренду квартир він взяв у борг у свого приятеля [PERSON], що зафіксовано технічним звукозаписом судового засідання. На питання суду щодо суперечності між його поясненнями щодо джерел походження грошових коштів, [PERSON] вказав, що не памятає свої первісні пояснення, можливо він хвилювався та сказав неправду, та наполягав на тому, що гроші на лікування він позичив. В матеріалах справи містяться розписки від 11.12.2012 року, складені від імені [PERSON] та від імені [PERSON], згідно яких [PERSON] передав, а [PERSON] отримав грошову суму розмірі 6945 доларів США на оплату лікування хвороби астено-невротичного синдрому та на оплату оренди квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно розписок від 01.07.2014 року, складених від імені [PERSON] та від імені [PERSON], вбачається, що [PERSON] повернув, а [PERSON] отримав грошову позику в розмірі 6945 доларів США на оплату лікування хвороби астено-невротичного синдрому та на оплату оренди квартири за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] вказував, що у нього зявились грошові кошти, тому він одноразово повернув всю суму боргу, однак, доказів щодо джерела своїх доходів та їх наявності суду не надав. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], під присягою на запитання суду щодо обставин надання [PERSON] у борг грошових коштів, не міг зазначити конкретний день, період часу, місце передачі грошей та інші обставини укладення між ним та позивачем позики. Свідок плутався в своїх поясненнях, вказав, що надав [PERSON] гроші в борг без конкретного строку повернення боргу, та на прохання [PERSON] написав розписку, що він надає йому в борг гроші, яку потім же і віддав [PERSON], свідок не вказав у своїх поясненнях, що він залишивши собі в замін виданих в позику грошей (чималої суми майже сім тисяч доларів США), що зафіксовано технічним звукозаписом судового засідання. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що пояснення свідка [PERSON] не є належними доказами укладення позики, а з урахуванням всіх досліджених судом доказів в сукупності спростовують достовірність факту укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики та фактичної передачі грошей згідно наданих боргових розписок. За ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що факт заподіяння позивачеві матеріальної шкоди, яка полягає у понесенні витрат на лікування від астено-невротичного синдрому та витрат на оренду квартири, внаслідок неправомірних дій відповідача, не знайшов свого підтвердження в процесі розгляду справи. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивача до ПАТ «ЕК Одесаобленерго» про стягнення матеріальної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню судом. Оскільки в задоволенні вимог судом було відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, повязані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed