Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач 23.07.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він, як працівник ДП ВАТ «Концерн Електрон» зареєстрований у квартирі 319. Його права користувача закріплені суддівськими рішеннями. У зазначеній однокімнатній квартирі без правових на то підстав проживає відповідач [PERSON], якій не є його членом сімї. Це позбавляє його права користуватися житловою площею. Просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та зазначив, що працював на ДП ВАТ «Концерн Електрон» у звязку з чим йому у 1985 році було надано право на проживання у гуртожитку по вул.Широка 81 у м.Львові. В кімнату 319 гуртожитку, в якій він проживав, був підселений відповідач, який нетривалий час працював у ДП ВАТ «Концерн Електрон». Зазначений гуртожиток був переданий на баланс Залізничній районній адміністрації. Відповідач чинить йому перешкоди у користуванні житлом, не дає йому ключі від вхідних дверей, викидає його речі. Свої права користувача спірного житлового приміщення він захищав у суді. Відповідач не має прав на проживання в ньому. Вважає, що його права порушені. Просив суд виселити відповідача зі спірного приміщення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що він на законних підставах отримав кімнату в гуртожитку у 2007 р., який в наступному був переданий на баланс міської ради. В наступному , маючи ордер, він приватизував її, наявність реєстрації його в спірній квартирі дає йому права на проживання. Просив у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Вважає, що відповідач [PERSON] має право на проживання, користування спірним приміщенням квартири [ADDRESS]. Просив у позові відмовити. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, в судове засідання не зявився, про час та розгляд справи був попереджений належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до наступного. З Наказу №832 від 21.09.1998 року Департаменту житлового господарства виконкому Львівської міської ради затверджено можливість використовувати приміщення холостяцького гуртожитку на вул.Широкій,81 як гуртожиток для проживання сімей та дозволено ВАТ «Концерн-Електрон» використовувати приміщення будинку №81 на вул. Широкій як гуртожиток для проживання сімей. Поселення та прописку громадян у вищезгаданий гуртожиток проводити у встановленому законом порядку. Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування та виселення з гуртожитків, їх утримання регулюються ст.127-132 ЖК, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208.. Гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів а також інших осіб у період роботи або навчання. Предметом договору найму у гуртожитках є не кімната, або її частина, а ліжко - місце. Ліжко-місце громадянам надається у тимчасове користування. Згідно до копії ордеру №130 від 16 липня 2007 року, виданого ЖЕК «Електрон» ДП ВАТ «Концерн Електрон» , що був наданий відповідачем, [PERSON] надано право проживання в гуртожитку малих сімей на [ADDRESS] , згідно рішення адміністрації профспілкової організації від 10 липня 2007 року, протокол №18. Між тим, відповідачем не надано суду відомості про період його трудових відносин з ДП ВАТ «Концерн Електрон», які давали йому підстави для проживання у гуртожитку, користування ліжко-місцем. За Наказом №632 від 26.11.2008 року Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради змінено статут гуртожитку будинку на вул. Широкій,81 в житловий будинок. З довідки ПАТ «Концерн-Електрон» від 26.04.2013 року вбачається, що [PERSON] у трудових відносинах з ПАТ «Концерн-Електрон» не перебував. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2014 року позивач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі з 1985 року , вправі отримати квартиру у приватну власність на підставі ст.9, 65-1 ЖК України. Крім того, визнано недійсним наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР від 18.01.2012 року №141-Ж-3 про надання [PERSON] у приватну власність квартири 319 на вул.Широка, 81 у м.Львові, визнано недійсним свідоцтво про право власності №24926-3 від 18.01.2012 р. на квартиру 319 на вул.Широка 81 у м.Львові, видане [PERSON], скасоване державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру 319, проведену ОКП ЛОР «БТІ на ЕО» о.н.36566481, та зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою 319 вул.Широка 81 у м.Львові шляхом вселення [PERSON] у квартиру та зобовязано видати [PERSON] ключі від вхідних дверей до зазначеної квартири. 14 липня 2015 року Залізничним районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області відповідач знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на зазначене, суд вважає, що права позивача, як належного наймача спірного житлового приміщення, порушені, оскільки відповідач проживає у [INFO],81 без правових на то підстав та чинить йому перешкоди у його користуванні. Суд враховує , що відповідач, який не є членом сімї позивача, не набув самостійного права на житло на підставах , передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо, ст.. 810 ЦК, ст..ст.61,64, 65 ЖК) . Тому він підлягає виселенню.

Outcome: approved