Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.07.2014 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради про визначення часток, встановлення факту належності документа. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що йому та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1993 року, реєстровий №3-2267, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини зазначеної квартири, спадкоємцем якої є позивач. У зв'язку із втратою оригінала зазначеного Свідоцтва про право власності на житло, 05.03.2014 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради було видано його дублікат. При зверненні до нотаріальної контори за отриманням спадщини після смерті [PERSON] позивач не зміг отримати Свідоцтво про право на спадщину на частку спадкової квартири, з наступних підстав: в Свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS], не визначені частки кожного із співвласників на майно; в наданих ним документах є розбіжності: в свідоцтві про смерть спадкодавця записано по батькові померлої - «[PERSON]», а в свідоцтві про право власності на житло - по батькові записано - «[PERSON]». Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд: визначити, що за Дублікатом Свідоцтва про право власності на житло №3-2267 від 15.09.1993 року в квартирі [ADDRESS], частка [PERSON] складала - 1/2 частину, частка [PERSON] складає - 1/2 частину; встановити факт приналежності [PERSON], яка була дружиною [PERSON] та померла [INFO] року, відповідно до Дубліката Свідоцтва про право власності на житло №3-2267 від 15.09.1993 року 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. До суду були подані письмові заперечення Одеської міської ради проти позову, за підписом представника Одеської міської ради за довіреністю - Чечітко А.Ю., згідно яких він просив в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є чоловіком та дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 18.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській обл., шлюб зареєстровано 13.09.1960 року, актовий запис №1589. Згідно довідок №434797.69 від 27.01.2014 року та №435789.67 від 19.02.2014 року, складених КП «БТІ» Одеської міської ради вбачається, що з 01.03.1994 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради №3-2267 від 15.09.1993 року. Позивач [PERSON] з 25.02.1987 року постійно проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS], разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] з 25.02.1987 року і по день своєї смерті, що підтверджується довідкою випискою з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію №578 від 25.09.2014 року, складеною дільницею №1 КП ЖКС «Черьомушки». [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 29.05.2013 року Відділом державної РАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №5360. У зв'язку із втратою оригінала свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради №3-2267 від 15.09.1993 року, позивач [PERSON] звернувся до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про видачу його дублікату. На підставі розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради №33 від 05.03.2014 року було видано дублікати розпорядження органу приватизації №22243 від 15.09.1993 р. та свідоцтва №3-2267 від 15.09.1993 р. про право власності на житло за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Тобто, судом встановлено, що у зазначеному свідоцтві №3-2267 від 15.09.1993 р. про право власності на житло за адресою: [ADDRESS],: по-батькові [PERSON] помилково вказано - «[PERSON]». Позивач [PERSON] звернувся до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори за отримання спадщини після смерті своєї дружини [PERSON], однак, йому було відмовлено у видачі Свідоцтва зазначено, що в наданих ним документах є розбіжності: в свідоцтві серії [NUMBER] про смерть, виданому Відділом державної РАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №5360 від 29.05.2013 року, записано по батькові померлої - «[PERSON]», а в свідоцтві про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів №3-2267 від 15.09.1993 року - по батькові померлої записано - «[PERSON]». Також позивач не може прийняти спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] на частину квартири [ADDRESS], оскільки в свідоцтві про право власності на житло №3-2267 від 15.09.1993 року на квартиру [ADDRESS], не зазначені частки, які належать кожному із співвласників, що позбавляє можливості визначити склад майна належного спадкодавцеві. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного, судом встановлено, що розбіжність у написанні по батькові [PERSON], яка померла [INFO] року, у спірному дублікаті свідоцтва про право власності на житло №3-2267 від 15.09.1993, виникла в результаті описки при перекладі її по-батькові з російської на українську мову. Враховуючи такі обставини, як наявність у заявника оригіналів вищезазначених досліджених судом документів та оригіналу спірного дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів №3-2267 від 15.09.1993 року, збіг імені та по-батькові у наданих документах, суд вважає можливим встановити факт належності спірного правовстановлюючого документу [PERSON], яка померла [INFO] року, що передбачено п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло №3-2267 від 15.09.1993 року, квартира [ADDRESS], належить [PERSON] та [PERSON] на правах приватної, спільної сумісної власності. Згідно до ст. 112 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Статтею 115 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) встановлено, що кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, видкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Не зазначення розміру часток в свідоцтві про право власності на житло №3-2267 від 15.09.1993 року на квартиру [ADDRESS], позбавляє [PERSON] можливості прийняти спадщину після смерті його дружини [PERSON] в нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач [PERSON] та за життя його дружина [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], у встановленому законом порядку, суд визначає розмір часток в спільній сумісні власності на квартиру [ADDRESS], а саме по ? частині кожному із її співвласників.

Outcome: approved