Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 01.07.2014 року до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 19.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу», держномер [NUMBER], водій [PERSON], який рухаючись по вул. Гайдара, у м. Одесі, не витримав безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мітсубісі», держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався ліворуч від нього в попутному напрямку, внаслідок чого автомобіль [PERSON] був пошкоджений. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний відповідач [PERSON] Автомобіль «Мітсубісі», держномер [NUMBER], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Оскільки транспортний засіб марки «Деу», держномер [NUMBER], яким в момент ДТП керував відповідач [PERSON], був застрахований ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач звернувся до цієї страхової компанії 02.04.2014 року з заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомило [PERSON], що розмір належного йому страхового відшкодування складає 4700 грн. Позивач не погодився із таким розміром страхового відшкодування, та звернувся до судового експерта автотоварознавця [PERSON] для проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого його автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER]. Відповідно до висновку експерта №29/14 від 13.06.2014 року сума завданого збитку становить 12995,47 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування у загальному розмірі 13309,77 грн., яка складається із 12995,47 грн. - сума завданого збитку та 1014,30 грн. - вартість проведення експертного дослідження. [PERSON] також вказує, що протиправними діями відповідача [PERSON] йому було заподіяно моральну шкоду, розмір компенсації якої він оцінює у сумі 3000 грн., та яку просить стягнути з відповідача [PERSON] Понесені ним судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, про що подав відповідну заяву, згідно якої не заперечував проти заочного розгляду справи та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. До суду було подано письмові заперечення на позовну заяву за підписом представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за довіреністю - Мезенського М.С., згідно яких він визнав позов частково у розмірі 4725,74 грн., не погодився із вартістю матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобілю позивача, яка встановлена висновком №29/14 експертного автотоварознавчої дослідження, складеним за заявою [PERSON] 13.06.2014 року. Так як ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» направив експерта до місцезнаходження пошкодженого майна, де було складено акт огляду транспортного засобу від 20.02.2014 року з яким позивач погодився. На підставі цього акту на замовлення ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було складено Ремонтну калькуляцію №617-14 аварійного комісара Колесніченко В.О., відповідно якої оцінена шкода позивачу складає 4725,74 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідачів, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2014 року о 08 год. 55 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Деу», держномер [NUMBER], рухаючись по вул. Гайдара, 51, у м Одесі, не витримав безпечного бокового інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», держномер [NUMBER], під керуванням громадянина [PERSON], який рухався ліворуч від нього в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення [PERSON] п. 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого він був визнаним винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим РЕВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З пояснень позивача та заперечень відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» вбачається, що на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку настання страхового випадку за участю автомобіля «Деу», держномер [NUMBER]. Згідно письмових заперечень відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» вбачається, що страхова компанія визнала, що дорожньо-транспортна пригода від 19.02.2014 року за участю забезпеченого автомобіля «Деу», держномер [NUMBER], внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], є страховим випадком згідно умов укладеного між ними договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Так, за ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо. При таких обставинах, оскільки відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку заподіяння шкоди особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], суд вважає, що шкода, завдана позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має відшкодуватись ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в межах лімітів відповідальності страховика. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся 02.04.2014 року до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно заперечень ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та пояснень позивача, встановлено, що виплата страхового відшкодування по факту дорожньо-транспортної пригоди 19.02.2014 року за участю страхувальника [PERSON] та [PERSON] не здійснювалась. Позивач зазначає, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомило йому, що розмір належного йому до виплати страхового відшкодування складає 4725,74 грн. [PERSON] не погодився із визначеним ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» розміром страхового відшкодування, у зв'язку із чим звернувся до суб'єкта підприємницької діяльності судового експерта автотоварознавця [PERSON] із заявою про проведення дослідження по визначенню матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС - автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER], внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді. Згідно висновку №29/14 експертного, автотоварознавчого дослідження, складеного 13.06.2014 року, вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС - автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER], внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 12995,47 грн., з урахуванням зносу. Представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» вважає висновок №29/14 експертного, автотоварознавчого дослідження від 13.06.2014 року неналежним доказом у справі, так як на замовлення ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» складено Ремонтну калькуляцію №617-14 аварійного комісара Колесніченко В.О., відповідно якої оцінена шкода позивачу з урахуванням зносу та без врахування ПДВ складає 4725,74 грн. і в такому розмірі підлягає виплаті [PERSON] Однак, суд критично оцінює такі посилання представника відповідача, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2014 року за участю [PERSON] та представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було складено акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість), предметом якого було дослідження пошкоджень автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER], внаслідок ДТП. Зазначений акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 20.02.2014 року містить перелік деталей та опис пошкоджень автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER]. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надала Ремонтну калькуляцію №617-14 від 15.05.2014 року щодо автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER], на суму 4725,74 грн. Вказана калькуляція не містить імені виконавця, містить лише штамп «погоджено» із підписом без розшифрування особи, та підпис із зазначенням прізвища [PERSON], тому суд не може встановити виконавця цього документу, підстави його складання. Ремонтна калькуляція №617-14 від 15.05.2014 року, надана ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», містить лише перелік певних деталей транспортного засобу та певний вид і вартість робіт щодо цих деталей, без жодного обґрунтування необхідності проведення певного виду робіт в контексті пошкоджень, завданих внаслідок ДТП. Тому суд не вважає вказану ремонтну калькуляцію належним доказом в підтвердження розміру заподіяної позивачу шкоди, внаслідок пошкодження його транспортного засобу в результаті ДТП 19.02.2014 року. Висновок №29/14 експертного, автотоварознавчого дослідження, складеного СПД судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] 13.06.2014 року, вбачається, що містить детальний перелік, опис пошкоджень та вартість ремонтних робіт і деталей, для їх відновлення, із обґрунтуванням необхідності проведення ремонтних робіт в контексті пошкоджень, завданих внаслідок ДТП. Зазначений у висновку №29/14 експертного, автотоварознавчого дослідження від 13.06.2014 року перелік пошкоджень, завданих автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER], відповідає переліку деталей та опису пошкоджень вказаного автомобілю в акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 20.02.2014 року, складеного за участю представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так, за ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи висновок №29/14 експертного, автотоварознавчого дослідження, складений СПД судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] 13.06.2014 року, суд вважає, що він є належним та допустимим доказом по справі щодо визначення вартості заподіяної позивачу майнової шкоди, внаслідок пошкодження належного йому автомобілю «Мітсубісі», держномер [NUMBER]. При таких обставинах, суд вважає, що розмір завданої позивачу шкоди становить вартість майнової шкоди, визначену висновком №29/14 експертного, автотоварознавчого дослідження, складеним СПД судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] 13.06.2014 року, - а саме 12995,47 гривень, яка підлягає виплаті відповідачем ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] у вигляді страхового відшкодування. Оцінюючи вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року було встановлено вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди позивача підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги позивача, щодо компенсації заподіяної йому моральної шкоди - порушення нормального способу життя, душевні страждання через ушкодження власного автомобілю, перенесення стресу, звернення до спеціалістів, звернення до суду, суд визнає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно моральну шкоду. Однак,

Outcome: partial