Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 86464,00 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 1500,00 грн. та судові витрати в розмірі 880,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 30.04.2018 р. на автодорозі Київ - Бориспіль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] , що належить позивачу. Як вказує позивач, на момент ДТП за кермом автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] , перебував [PERSON] , відповідач у справі. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП. Внаслідок ДТП, належний позивачу на праві власності автомобіль марки Mitsubishi, д/н [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, внаслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди. Відповідно до Звіту ТОВ «Сател Груп» № 7074/05/18 від 14.05.2018 р., ринкова вартість автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] , перед пошкодженням в ДТП, становить 102564,00 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 355207,75 грн. Позивач посилається на те, що відповідно до п. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] (355207,75 грн.), перевищує його вартість до ДТП (102564,00 грн.), даний автомобіль є фізично знищеним. Згідно п. 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вказує, що оскільки внаслідок ДТП, що сталася 30.04.2018 р., автомобіль Mitsubishi, д/н [NUMBER] , є фізично знищеним, з розміру вартості автомобіля до ДТП підлягає вирахуванню вартість працездатних залишків (утилізаційна вартість). Відповідно до Звіту ТОВ «Сател Груп» № 7074/05/18 від 14.05.2018 р., утилізаційна вартість автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] , становить 16100,00 грн. Отже, розмір завданої шкоди, який повинен відшкодувати відповідач внаслідок настання ДТП, становить 86464,00 (102564,00 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 16100,00 грн. (вартість автомобіля після ДТП)). Завдана шкода в добровільному порядку відповідачем не відшкодована, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 21.11.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши її доводи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 30.04.2018 р. о 07 год. 00 хв., на а/д Київ - Бориспіль 30 км+550м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що підтверджується довідкою УПП у м. Києві №3018122390299463 про дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 р., встановлено, що водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , будучи не уважним, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до ДТП, чим порушив вимоги п. 2.3 б), п. 12.3, п. 13.1 ПДР. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальних збитків. Пасажир автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , гр. [PERSON] , зазнала незначні тілесні ушкодження. Зазначеною постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 р., [PERSON] визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 30.04.2018 р. о 07 год. 00 хв., на а/д Київ - Бориспіль 30 км+550м, встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, [PERSON] , є власником автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно Звіту № 7074/05/18 про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , складеного ТОВ «Сател Груп» 14.05.2018 р. за замовленням позивача, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] , перед пошкодженням в ДТП, становить 102564,00 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 355207,75 грн., утилізаційна вартість автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] , становить 16100,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Щодо визначення остаточного розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню (і на отримання якої має право власник майна) то суд виходить з того, що зобов`язання повного відшкодування завданої шкоди покладається на її заподіювача, і у даному випадку слід виходити з вимог статті 1192 ЦК України. Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з принципу повного відшкодування завданої шкоди, а також виходячи з того, що дані вимоги закону направлені на захист прав потерпілого, то слід вважати, що потерпілому належить право вибору способу відшкодування шкоди у даному випадку. Перший спосіб відшкодування шкоди, це відшкодування повної вартості втраченого майна (фактично знищеним вважається майно, якщо відновлювальний ремонт перевищує його вартість). У такому разі особа, що відшкодувала шкоду у розмірі повної вартості знищеного майна, має право на отримання собі залишків майна; Другий спосіб відшкодування шкоди у разі фактичного знищення майна передбачений законом «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення регламентної виплати - це відшкодування різниці між вартістю майна до пошкодження і вартістю залишків майна; Третій спосіб відшкодування шкоди, який відповідає вимогам ст.1192 ЦК - це відновлення пошкодженої речі або відшкодування витрат на її відновлення. Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 30.2 вищезазначеного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням вищевказаних норм матеріального права та враховуючи зміст долученого позивачем копії Звіту № 7074/05/18 про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , складеного ТОВ «Сател Груп» 14.05.2018 р., транспортний засіб позивача Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, вважається фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] (355207,75 грн.), перевищує його вартість до ДТП (102564,00 грн.). Згідно з роз`ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на вiдповiдальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподiювача шкоди. Як при вiдшкодуваннi в натурі, так i при вiдшкодуваннi заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Згідно пункту 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Отже, з урахуванням даної спеціальної норми матеріального права позивач має право на відшкодування різниці між вартістю його транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка розраховується наступним чином: 102564,00 - 16100,00 = 86464,00 грн., де: 102564,00 грн. - вартість автомобіля до ДТП; 16100,00 грн. - вартість автомобіля після ДТП. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вину відповідача [PERSON] у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 30.04.2018 р. о 07 год. 00 хв., на а/д Київ - Бориспіль 30 км+550м, в результаті якої належний позивачу на праві власності автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , зазнав пошкоджень, в результаті чого позивачу завдано матеріальної шкоди, встановлено у постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 р. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який в судове засідання не з`явився та не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що вину відповідача у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді встановлено у постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 р., з урахуванням положень п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між вартістю його транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що становить 86464,00 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено ТОВ «Сател Груп» грошові кошти за послуги суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується копією дублікату квитанції №0.0.1159050406.1 від 16.10.2018 р., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 880,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved