Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.09.2016 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що 31 березня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір, згідно до якого він надав відповідачу кошти в розмірі 10000 дол.США на строк до 30 червня 2015 року, про що позичальник надав розписку. Станом на 12.09.2016 р. борг не повернутий, термін виконання сплив. Він змушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 10000 дол.США, що на час звернення до суду становить 266300,00 грн., та 3% річних в розмірі 9640,06грн. Позивач у судове засідання не зявився, про час та розгляд справи був попереджений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, стягнути заборгованість з урахуванням офіційного курсу НБУ до долару на час постановлення рішення. Суд ухвалив справу розглядати за відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не зявився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Судом встановлено, що позивач 31 березня 2015 року надав у борг відповідачу кошти в розмірі 10000 дол. США на строк до 30 червня 2015 року, про що надав розписку, та що за курсом НБУ станом на час винесення рішення становить 270800,00грн. з розрахунку 27,08 грн. за 1дол.США. Борг не повернутий. Отже, право вимоги боргу у розмірі 270800,00грн. у кредитора виникло. Позивач надав розрахунок заборгованості на підставі ст.625 ЦК України , відповідно до якого 9748,8 грн. становлять 3% річних за користування позикою на день постановлення рішення. Тому сума боргу разом становить 280548,80грн. (270800,00грн. + 9748,8 грн. ), що є еквівалентом за Офіційним курсом Національного банку України на час постановлення рішення (1 дол.США 27,08 грн. ). Правова позиція ВСУ про стягнення боргу саме в національній валюті викладена у справі № 6-79 цс 14). Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Так як позивач при подачі позовної заяви сплачував судовий збір дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved