Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач 23.04.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить визнати [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , особами такими, що втратили право на користування жилим приміщенням 185/1000 частин квартири загального заселення [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] належить на праві приватної власності 185/1000 часток квартири загального заселення [ADDRESS] , на підставі договору дарування, посвідченого 17 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Гребенюк І.М. Одеського міського нотаріального округу Одеської області за р№2,357. 17 жовтня 2017 року право власності на зазначені частки було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за мною [PERSON] . Наразі, на зазначених частках квартири проживає позивач разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Окрім даних осіб у зазначених частках квартири зареєстровані ще чотири особи: батьки позивача - [PERSON] , [PERSON] та сестри позивача - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - які є відповідачами по справі. При цьому, з липня 2015 року відповідачі не мешкають за місцем своєї реєстрації. Вони добровільно звільнили зазначені 185/1000 частки квартири загального заселення [ADDRESS] , забрав при цьому свої речі та документи. З даного часу вони не проживають у спірній квартирі за вищезазначеною адресою, не оплачують комунальні послуги, не беруть участі в ремонті житлових та підсобних приміщень. З цих підстав, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 03.05.2019 року позовна заява [PERSON] залишена без руху, а позивачеві надано строк на усунення недоліків у позові. Заявою від 07.05.2019 року недоліки усунуто. Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок позовного провадження для її розгляду, призначено підготовче судове засідання на 16.07.2019 року. 16.07.2019 року проведення судового засідання перенесено на 04.09.2019 року у зв?язку з неявкою відповідачів. 04.09.2019 року проведення судового засідання перенесено на 31.10.2019 року у зв?язку з неявкою сторін. Суду надано заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , якою вони визнають позовні вимоги [PERSON] повністю, простять розглянути справу за їх відсутності та підтверджують, що на даний час вони мешкають в місті Хайфа , Ізраїль і не заперечують, що їх буде визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням 185/1000 частин квартири загального заселення [ADDRESS] . У судове засідання 31.10.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності 185/1000 часток квартири загального заселення [ADDRESS] , на підставі договору дарування, посвідченого 17 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Гребенюк І.М. Одеського міського нотаріального округу Одеської області за р№2,357. 17 жовтня 2017 року право власності на зазначені частки було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за мною [PERSON] . Наразі, на зазначених частках квартири проживає позивач разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Окрім даних осіб у зазначених частках квартири зареєстровані ще чотири особи: батьки позивача - [PERSON] , [PERSON] та сестри позивача - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - які є відповідачами по справі. При цьому, з липня 2015 року відповідачі не мешкають за місцем своєї реєстрації. Вони добровільно звільнили зазначені 185/1000 частки квартири загального заселення [ADDRESS] , забрав при цьому свої речі та документи. З даного часу вони не проживають у спірній квартирі за вищезазначеною адресою, не оплачують комунальні послуги, не беруть участі в ремонті житлових та підсобних приміщень. Цей факт підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом від 22.04.2019 року мешканців будинку [ADDRESS] та письмовою заяву відповідачів, які вказують на те, що вони мешкають в місті Хайфа , Ізраїль і не заперечують, що їх буде визнано такими, які втратили право користування жилим приміщенням 185/1000 частин квартири загального заселення [ADDRESS] . Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю. Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір в сумі 768,40 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд при ухваленні судового рішення має вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами. З квитанції №0.0.1335101519.1 від 23.04.2019 року вбачається, що [PERSON] , при зверненні до суду з даними позов, сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги позивача задоволені повністю, отже з відповідачів на користь [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768,40 грн. в рівних частинах, тобто по 384,20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved