Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач 22 квітня 2021 року звернулась до суду з позовом до Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), в якому просить суд зняти арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його вiдчуження б/н від 20.01.2012 року, видавник Аветисян Армен Едуардович , головний державний виконавець вiддiлу державної виконавчої служби Березанського районного управлiння юстицiї Миколаївської областi (номер запису про обтяження 11540299) у ВП 30795225 (постанова про вiдкриття виконавчого провадження вiд 20.01.2012 року) та apeшт, накладений на кошти на рахунках боржника вiд 26.08.2011 року, видавник Аветисян Армен Едуардович, головний державний виконавець вiддiлу державної виконавчої служби Березанського районного управлiння юстицiї Миколаївської областi у ВП 27б43579. У обґрунтування позову зазначала, що під час примусового виконання виконавчого листа №2-393 від 31.10.2011 року, виданого Березанським районним судом Миколаївської області, про стягнення з позивачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 14190,32 грн. (виконавче провадження №30795225) постановою головного державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ Аветисяна А.Е. від 20.01.2012 року накладено арешт на все майно позивачки. 18.04.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Крім того, під час примусового виконання виконавчого листа №2-147 від 24.05.2011 року, виданого Березанським районним судом Миколаївської області, про стягнення з позивачки на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 39433,16 грн. (виконавче провадження №2764579) постановою головного державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ Аветисяна А.Е. від 26.08.2011 року накладено арешт на всі рахунки позивачки. 24.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Позивачка зазначає, що сума боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк» була погашена нею у повному обсязі; виконавчий документ про стягнення з позивачки на користь [PERSON] заборгованості за договором позики підлягав до повторного пред`явлення до виконання у строк до 24 листопада 2012 року, однак не був пред`явлений до органу ДВС; будь-які інші незавершені виконавчі провадження щодо позивачки відсутні, а тому на даний час немає необхідності у подальшому застосуванні арешту. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18). Представник відповідача Березанського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений судом належним чином; відзив на позов до суду не направив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстрі міститься запис за №11540299 від 26 серпня 2011 року про арешт нерухомого майна, належного [PERSON] , внесений Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ Аветисяна А.Е. ВП №27643579 від 14 липня 2011 року (а.с.15). Крім того, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстрі міститься запис за №12082230 від 23 січня 2012 року про арешт нерухомого майна, належного [PERSON] , внесений Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ Аветисяна А.Е. ВП №30795225 від 20 січня 2012 року (а.с.15). Як вбачається з відповіді Березанського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22 жовтня 2020 року виконавчі провадження №27643579 та №30795225 завершені та знищені у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання (а.с.14). З довідок Березанського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП - спецрозділ від 22 жовтня 2020 року вбачається, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження: - ВП № 27643579 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-147, виданого Березанським районним судом Миколаївської області 24 травня 2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 39433,16 грн.; в рамках вказаного виконавчого провадження постановою про арешт коштів боржника від 26 серпня 2011 року звернено стягнення на кошти на рахунках боржника [PERSON] , у тому числі на рахунок № [NUMBER] в ТВБВ №10014/022 філії - Миколаївського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»; 24 листопада 2011 року державним виконавцем, на підставі п.2 ч.1. ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, строк повторного пред`явлення - 24 листопада 2012 року (а.с.7-9); - ВП № 30795225 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-393, виданого Березанським районним судом Миколаївської області 31 жовтня 2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 14190,32 грн.; в рамках вказаного виконавчого провадження постановою про арешт майна боржника від 20 січня 2012 року накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження; 18 квітня 2012 року державним виконавцем, на підставі п.2 ч.1. ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, строк повторного пред`явлення - 18 квітня 2013 року (а.с.10-12). Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 22 жовтня 2020 року, [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк (а.с.13). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на порушення її прав, як власника майна, захист яких передбачено ст.ст.321, 319 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Статтею 368 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з викладеного та враховуючи, що за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved