Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач 25.12.2013 року (згідно поштового відправлення) звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 29.08.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К53400318642В. Умовами укладеного сторонами Кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором. За умовами п.п.3.1-3.3. Кредитного договору Позивач надав Відповідачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 77 800,00 (сімдесят сім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок; проценти за користування кредитом - 24,5 % річних; строк кредитування - позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 29.08.2017 року або достроково у випадках, передбачених цим Кредитним Договором. Повернення кредиту та процентів має відбуватись ануїтетними платежами щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (п.п.3.4, 4.6 Кредитного договору). Згідно п. 3.9. Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівково перерахування коштів. Позивач умови укладеного сторонами Кредитного договору виконав у повному обсязі та 29 серпня 2012 року перерахував грошові кошти в сумі 77 800,00 грн. на рахунок Відповідача, а Відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 40946 від 29.08.2012 р. Однак, Відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед Позивачем, яка станом на 02.07.2014 р. склала 47 073 грн. 46 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу по кредитному договору у розмірі 49 532,40 грн. та судовий збір у сумі 495,32 грн. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги , та з підстав , викладених в позовній заяві просив стягнути з відповідача суму боргу станом на 20.01.2017 року за кредитом- 43 487,85 гривень, за відсотками - 29 872,76 гривень, а також пеню у зв»язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту у сумі 205 166,61 гривень, а всього заборгованість в розмірі 278 527,22 гривень. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач та представник відповідача , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з»явили , про причину неявки суд не повідомили. Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. Крім того, однією з основних засад , закріплених у ст. 7 Закону України «Про судоустрій статус суддів» є гарантування захисту прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що представник відповідача неодноразово не з»являвся до судового засідання , справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача , суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та представника відповідача по справі, провести заочний розгляд справи та ухвалити повторне заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.08.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К53400318642В. Умовами укладеного сторонами Кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором (пункт 1.1 Кредитного договору). За умовами п.п.3.1-3.3. Кредитного договору Позивач надав Відповідачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 77 800,00 (сімдесят сім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок; проценти за користування кредитом - 24,5 % річних; строк кредитування - позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 29.08.2017 року або достроково у випадках, передбачених цим Кредитним Договором. Повернення кредиту та процентів має відбуватись ануїтетними платежами щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (п.п.3.4, 4.6 Кредитного договору). Згідно п. 3.9. Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівково перерахування коштів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач умови укладеного сторонами Кредитного договору виконав у повному обсязі та 29 серпня 2012 року перерахував грошові кошти в сумі 77 800,00 грн. на рахунок Відповідача, а Відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 40946 від 29.08.2012 р. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, Відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед Позивачем, яка станом на 20.01.2017 склала 278 527,22 грн., з яких: -43 487 ,85 грн. - сума заборгованості за кредитом; - 29 201,70 грн. - сума простроченої заборгованості за процентами ; - 205 166,61 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України: Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно пп.5.2.2 Кредитного договору Банк (Позивач у цій справі) має право вимагати від позичальника (Відповідач у цій справі) дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; - затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів про кредиту щонайменше на один календарний місяць. При цьому банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору (пп. 5.2.1 Кредитного договору). Відповідно ж до пп.5.3.6 Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених пп.5.2.1 цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України: «1. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)». 08 серпня 2014 року Позивачем був направлений Відповідачу лист-вимога вих. № 5608/1-2.48 від 08 серпня 2014 року про дострокове повернення кредиту. Однак, вимоги Позивача не були виконані: Відповідач ніяких заходів щодо погашення заборгованості не прийняв. Відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму коштів, а також проценти в розмірі, визначеному договором. Пунктом 7.1. Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно п.9.7 Кредитного договору сторони визначили, що строк позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафів, передбачених цим договором, встановлюється у 3 (три) роки. Початок перебігу позовної давності визначається, згідно з чинним законодавством України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд зазначає, що відповідачем, незважаючи на тривале перебування справи в провадженні суду , жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог не надано, будь-яких клопотань не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved