Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 листопада 2016 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 26 серпня 2015 року померла його мати, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла 1/3 частку належно їй земельної ділянки площею 3,4124 га, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,4124 га, що розташована на території Гайворонської сільської ради, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частку зазначеної спадкової земельної ділянки, після смерті [PERSON], яка померла 26 серпня 2015 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачі подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 26 серпня 2015 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 351739 (а.с.8). 12 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку площею 3,4124 га [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,4124 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 076737 (а.с.23). Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за заповітом (а.с.7). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом (а.с.7). Державний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після смерті [PERSON], яка померла 26 серпня 2015 року, з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено (а.с.17), що стверджено відмовою державного нотаріуса [PERSON], у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку (а.с.13). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved