Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.06.2016 року звернулася до суду з зазначеним вище позовом про встановлення сервітуту, вказуючи що 05.12.2000 року її знайома [PERSON] прийняла участь у прилюдних торгах, які проводило спеціалізоване державне підприємство «Укрспецюст» Міністерства юстиції України, з продажу нерухомого майна лоті №1: «будівлі вісової з вісами ЧСП «Ясна Поляна» Новотроїцького району», вартість яких становить 1762 гривень. Про це свідчить протокол прилюдних торгів №52 від 05.12.2000 року, акт про проведення аукціону ВДВС Новотроїцького РУЮ Херсонської області від 05.12.2000 року та акт прийому-передачі майна ЧСП «Ясна Поляна» від 14.12.2000 року, який підписаний нею та тодішнім керівником ЧСП «Ясна Поляна» [PERSON] Право власності на 30 та 40-тонні автомобільні ваги вона зареєструвала і продала їх громадянину [PERSON] за договором купівлі-продажу вагів, посвідченим [PERSON] приватним нотаріусом Новотроїцького районного нотаріального округу 14.10.2004 року по реєстру №1780, а будівлю вагової вона залишила собі. 29.12.2005 року її чоловік [PERSON], купив 30 та 40-тонні автомобільні ваги у громадянина [PERSON] за договором купівлі-продажу вагів, посвідчену [PERSON] приватним нотаріусом Новотроїцького районного нотаріального округу по реєстру за №412, які згодом подарував їй, згідно договору дарування від 18.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №27. Належні їй 30 та 40-тонні автомобільні ваги, раніше були складовою частиною цілісного майнового комплексу зернотоку ЧАСП «Ясна Поляна». Відповідач являється власником іншого майна, в тому числі огорожі та трьох воріт, через які можливо вїхати на територію бувшого зернотоку, в тому числі і спірних воріт, перед якими знаходяться її ваги. Даними вагами вона користується постійно. Претензій з боку відповідача з приводу її правом користування ними до осені 2015 року не було. Зараз відповідач чинить перешкоди у користуванні її власністю. Вона намагалася в добровільному порядку врегулювати спір та підписати договір сервітуту на право проходу, проїзду через ворота, але домовитися не вдалося. Просить встановити сервітут на право проходу, проїзду її працівників та техніки через ворота відповідача шириною 2,1 метри, позначені на плані як споруда №2 та №3, що розташовані в селі Ясна Поляна Новотроїцького району Херсонської області, по вул. Степовій №1, протягом 24 годин на добу, терміном дії до припинення її права власності чи відповідача. Представник позивачки [PERSON] просила суд позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в особі представника [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив,що позивач суду не довів,що його довіритель є власником майна,щодо якого просить встановити сервітут. Крім того за судовим рішенням сервітут може бути встановлений, коли сторони домовленості не досягли. До початку розгляду справи у суді, [PERSON] отримував лист з пропозицією дозволити сервітут, але ними була направлена відповідь,про необхідність надання доказів потреби встановлення сервітуту. Відмови його дозволити не було,отже звернення до суду неправомірне і не обґрунтоване. Просив в задоволенні позову відмовити,відшкодувати витрати на правову допомогу, судовий збір, згідно платіжних документів. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов\~не \~\~підлягає задоволенню\~з таких підстав. Встановлено, що за договором дарування [PERSON] отримала\~\~від [PERSON]\~\~в дарунок 30-40 тонні автомобільні ваги, які знаходяться за адресою с. Ясна Поляна вул. Степова №1 Новотроїцького району Херсонської області (а.с. 9), а отже являється власником вищевказаного майна, і право власності належно документально підтверджено. Відповідач [PERSON], згідно незавіреної кресокопії договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 10.01.2006 року, являється власником іншого майна, в тому числі огорожі та двох воріт шириною 2,1 метри, позначених на плані як споруди №2 та №3, розташовані в с. Ясна Поляна вул. Степова №1 Новотроїцького району Херсонської області (а.с. 4,10), оригіналу не надано, отже слід визнати цей доказ не належним. Згідно п.2\~ст. 395 ЦК України\~одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут). За приписами\~статті 401 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Таким чином, сервітут -це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном -сервітуту. Статтею 404 ЦК України,зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця ) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності -від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Відповідно до\~ст. 402 ЦК України\~сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Отже, земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Однак відповідно до роз»яснень, що викладені в п.38 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»№5 від 07.02.2014 року «При цьому відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України саме позивач має довести,що повноцінне використання неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки,що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб,що відповідно до ч.3 ст.402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза. 24 квітня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася до відповідача [PERSON] із письмовим договором про встановлення сервітуту (а.с.11-12), який було відправлено рекомендованим листом (а.с.13).[PERSON] листом від 05 травня 2016 року/а.с.14/ дав відповідь, з якої вбачається,що для вирішення питання необхідно надати докази,що позивач є власником майна. Таким чином не можна зробити висновок,що сторонами не було досягнуто згоди про встановлення сервітуту та що спір підлягає до розгляду в судовому порядку. Ст. 10 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та проведення перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання належної його нерухомості, неможливо без обтяження сервітутом чужого нерухомого майна. Крім того слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Усі ці обставини належними допустимими доказами не доведені. Суд відмовив в проведенні технічної експертизи з підстав, викладених в окремій ухвалі. Таким чином в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати підлягають до стягнення з позивача на користь [PERSON] на підставі\~ст.85, 88 ЦПК України\~\~в слідуючих розмірах: понесені витрати на судовий збір 320 грн за перегляд заочного рішення,а також відповідно Постанови Кабінету Міністрів від 02.02.2011 року №98 «Про суми та склад витрат на відрядження…»,яким регламентуються витрати, що поніс відповідач та його представник, пов»язані з явкою до суду. Витрати відшкодовуються в розмірі добових з розрахунку 60 гривен на добу та при наявності проїздних квитків- на проїзд. Як вбачається з журналів судового засідання представник відповідача [PERSON] 13.04,07.04,23.02.2017 року приїздив з міста Херсона до смт Новотроїцьке на судові засідання,тобто затрачено 3 доби= 60Х3= 180 грн. Проїздних квитків за означені вище дати не надав. Надані чеки на витрат на заправку автомобілю пальним суд вважає неналежним доказом. Крім того частина з них чеки за 30.08.2016 року,що не збігаються з датою проведення судових засідань. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed