Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права на проживання та користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] з серпня 1997 року по жовтень 2012 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу вона за згодою всіх мешканців була вселена як член сімї в будинок № 332 по вул. Пирогова в м. Вінниці, який зареєстрований за батьком колишнього чоловіка [PERSON] Вказує, що відповідачі неправомірно перешкоджають їй та синові в здійсненні законного права на користування житловим приміщенням, а тому звернулась з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов повністю підтримала з підстав, визначених в позовній заяві. В судовому засіданні пояснила, що вона разом з неповнолітнім сином проживають в окремій кімнаті, відповідачі проживають в іншій частині будинку. При цьому з власником будинку, колишнім свекром, в них взагалі чудові відносини. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову з тих підстав, що позивач не надала доказів порушення її права на користування жилим приміщенням. Крім того, вона не є членом сімї власника будинку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, в звязку з чим суд розглянув справу у їх відсутність. Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 09.08.1997 року по 10.11.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с. 8). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). 21.10.1997 року позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується відміткою у паспорті позивача та домовою книгою (а.с. 5-7). В ході судового розгляду сторонами не оспорювалось, що власником даного будинковолодіння є відповідач [PERSON] Згідно\~статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В пункті 39 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~статті 405 ЦК України. Відповідно до\~ст. 156 Житлового кодексу, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Ст. 1 ЦПК України вказує, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч. 1 ст 3 ЦПК України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Позивач не надала належних та допустимих доказів порушення її права на проживання та користування жилим приміщенням, що вказує на безпідставність позову. При цьому сама позивач вказала, що вона користується жилим приміщенням, проживає в окремій кімнаті з сином, вона є зареєстрованою в даному будинку, відповідачі не зверталися з вимогами щодо виселення позивача чи звільнення приміщень. Посилання позивача, що їй чиняться перешкоди в користуванні кухнею, нічим крім її пояснень не підтверджені. Згідно з ч. 2\~ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.\~Позивачем не доведено, що [PERSON] і [PERSON] як власник будинку повязані спільним побутом, ведуть спільне господарство. Як вказує позивач, вони мають кожен для користування окремі кімнати в житловому приміщенні. Позивач [PERSON] як колишня дружина [PERSON] не є членом сім'ї власника будинку [PERSON] та судом не встановлено підстав для визнання його таким. При цьому позивачем не вказано порушень прав неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а позов заявлено лише в інтересах позивача [PERSON] Як зазначено раніше, також не встановлено порушень прав позивача [PERSON] щодо реєстрації та проживання в будинку. При цьому суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, в тому числі і щодо надання доказів. В звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed