Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач 22.05.2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання заповіту недійсним. 15.10.2019 року вищевказаний позов надійшов з Шевченківського районного суду м. Чернівці за підсудністю до Першотравневого районного суду м. Чернівці. В обґрунтуванні якого, позивач зазначив, що він є сином померлого [INFO] батька [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. 15 листопада 2018 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. за заявою відповідача була заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] . Відповідно до чинного законодавства, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як син померлого. Спадщина позивачем була прийнята шляхом подачі заяви приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про прийняття спадщини за законом, згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, що підтверджується заявою про прийняття спадщини за законом, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи приватного нотаріуса. Спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України немає. Згідно з інформацією отриманою від приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. відповідач по справі є спадкоємцем за заповітом. Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 21 серпня 2018 року. Позивач вважає, що заповіт посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 21 серпня 2018 року повинен буди визнаний судом недійсним з наступних підстав. В грудня 2016 року померлий батько позивача [PERSON] перебував на лікуванні в ЛОР центрі ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня», де і був прооперований. У останнього проводили видалення ракових клітин в трахеї. Після операції [PERSON] не міг розмовляти, у нього була відкрита рана на шиї. Після закінчення лікування в лікарні, [PERSON] був направлений в КУ «Чернівецький обласний клінічний онкологічний диспансер» для отримання курсу хіміо та лазеротерапії. [PERSON] , після оперативного втручання спілкувався з рідними тільки за допомогою письмових записів. Крім того, він практично самостійно не пересувався та потребував сторонньої допомоги. Також, оскільки [PERSON] не отримував знеболюючі препарати, для втамування болю він щодня випивав пляшку горілки та 2-3 пляшки пива. Однак зі слів приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк 0.1. до неї на прийом звернувся [PERSON] . З його слів був складений заповіт, який був прочитаний ним в голос та підписаний особисто. Враховуючи все вище викладене позивач вважає, що оскільки [PERSON] постійно вживав алкогольні напої, перебував після тяжкої операції, не міг говорити у зв`язку із станом здоров`я, не міг вголос читати, заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а саме не були додержані в момент вчинення правочину стороною вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, то заповіт посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 21 серпня 2018 року повинен буди визнаний судом недійсним. На підставі вищевикладеного, просив суд, визнати заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 21 серпня 2018 року, який зареєстровано в реєстрі №5338 недійсним. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 16.10.2019 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.12.2019 року провадження у даній цивільній справі зупинено у зв`язку із призначення комплексної посмертної судово-медичної та судово психолого-психіатричної експертизи. Ухвалою суду від 26.03.2020 року провадження у даній справі поновлено у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта. Ухвалою суду від 22.06.2020 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 21.09.2020 року провадження у даній цивільній справі зупинено у зв`язку із призначення повторної посмертної судово-медичної експертизи. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13.01.2021 року ухвалу суду першої інстанції від 21.09.2020 року залишено без змін. Ухвалою суду від 18.01.2021 року провадження у даній поновлено у зв`язку із надходженням до суду листа від КМУ «Обласне бюро судово-медичних експертиз» про неможливість проведення повторної експертизи у зв`язку із відсутністю можливості створення іншої комісії експертів. Ухвалою суду від 01.02.2021 року провадження у даній цивільній справі зупинено у зв`язку із призначення повторної посмертної судово-медичної експертизи. Ухвалою суду від 27.04.2021 року провадження у даній справі поновлено у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна у судове засідання не з`явилася, подала письмові пояснення у яких зазначила, що під час укладання заповіту [PERSON] діяла згідно чинного законодавства, а саме перевірила особу заповідача, його дієздатність, встановила дійсну волю на розпорядження майном на випадок його смерті. На дату заповіту [PERSON] був в змозі розмовляти, тримаючи рукою шию, та міг прочитати заповіт особисто в голос, а тому жодних підстав для відмови [PERSON] у посвідчені заповіту у неї не було. [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив, письмові пояснення не подав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача та відповідача не знає. Покійний [PERSON] після операції не розмовляв. Мав лежачий спосіб життя оскільки у нього була хвороба раку горла. Коли вони спілкувались то [PERSON] використовував блокнот, він не міг говорити лише стогнав. До лікаря не звертався, знеболюючі не приймав, міг триматись стіни, але завжди проводжав її до виходу, хоча останній раз не зміг провести. Запитувався де вона хоче жити та сказав, що квартиру на Кочубея перепише [PERSON] сину, а він нехай робить уже все що захоче. Про заповіт вона нічого не знала. Позивач є сином покійного [PERSON] і він хотів усе заповісти йому. Після операції [PERSON] все усвідомлював, він був дуже розумним. Син [PERSON] приїжджав раз на рік. Останній раз його не було 4 роки, про смерть батька він не знав оскільки його телефон був тільки у померлого [PERSON] . Вона швидку не викликала, свідоцтво про смерть не отримувала, як помер не знає, і не хоронила. Хоронив якийсь чоловік якого вона не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає померлого [PERSON] , разом навчались, а в подальшу служили в армії. Приблизно у 2018 році [PERSON] вживав алкоголь, останній раз коли його бачив був жовтень 2018 року. Коли спілкувались по телефону то [PERSON] стукав в телефон тому, що розмовляти не міг, йому видалили гортань. Він його запитував, а [PERSON] писав на листку відповіді або показував жестами. Казав, що буде продавати мамину квартиру та буде жити на дачі. Потім писав, що вступив у спадщину, щодо спадщини з ним ходила тітка, що живе на Проспекті в м. Чернівці. Про сина [PERSON] розповідав, що той народився в Москві, та періодично приїжджав до нього, останній раз був у 2014 році. Після операції він був в нормальному стані. Пізніше літом уже був в поганому стані не стрижений та не тверезий, він постійно вживав спиртні напої. Свідок [PERSON] суду пояснив, що померлий [PERSON] був пацієнтом їхнього закладу. Під час лікування йому було видалено гортань та голосоутворюючий апарат, після операції він не міг говорити, оскільки у хворого залишається дірка в горлі через яку він дихав. Після таких операцій розмовляти неможливо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідача вона не знає, знає лише покійного [PERSON] , вони разом проживали. Після операції покійний [PERSON] не міг розмовляти, але все абсолютно нормально розумів, хоча останній рік поводив себе неадекватно. [PERSON] думав про продаж квартири. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 21.08.2018 року [PERSON] склав заповіт згідно, якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та те на, що він за законом буде мати право заповів, [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 60-ти років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.04.2019 року. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54102457 від 15.11.2018 p., приватним нотаріусом Холоменюк О.І. відкрито спадкову справи №63330742 стосовно [PERSON] . Згідно спадкової справи №29/2018 заведеної після смерті [PERSON] із заявою про бажання прийняти спадщину звернулись [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . За життя покійний [PERSON] хворів та мав хірургічні втручання, що підтверджується оригіналами медичних карток стаціонарного хворого [PERSON] [INFO] №21190/2570, № 2804 та №21473/2604 та оригіналами медичних карток амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] уродженця м. Чернівці. Як вбачається з висновку експерта КМУ «Чернівецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» № 148 від 02.03.2020 року, комісія експертів вказала на факт відсутності інформації, у тому числі медичної, яка б стосувалася стану здоров гр. [PERSON] напередодні підекспертного періоду 21.08.2018 р. чи невдовзі після нього. Таким чином, комісія експертів не вбачає підстав для формулювання аргументованих висновків на питання ухвали суду, які стосуються як стану здоров`я гр. [PERSON] так і його здатності до розмови в підекспертний період. Також зазначили, що за відсутності у штатному розкладі «КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» експертам якого призначено виконання дійсної експертизи, посади судового психіатра, комісія експертів вважає за неможливе формулювання кваліфікованої відповіді на питання ухвали суду, які стосуються психологічного чи психічного стану хворого [PERSON] на день складання заповіту 21 серпня 2018 року. Як вбачається з висновку експерта «Хмельницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №8 від 09.04.2021 року, експерти після дослідження всіх матеріалів справи та медичних карток хворого [PERSON] , зазначили, що за характером проведеного оперативного втручання 20.12.2016 року [PERSON] після повного видалення гортані не міг вільно та самостійно без додаткової допомоги(технічних пристроїв) говорити, в тому числі якби останній прикривав рукою ділянку гортані, де знаходився отвір після операції(трахеостома). Так як, в представленій медичній документації даних про загальний стан гр. [PERSON] безпосередньо перед 21.08.2018р., в цей день або відразу після нього не міститься, з представлених медичних документів не відомо чи використовував [PERSON] технічний пристрій, чи було проведено [PERSON] оперативне вшивання спеціального клапана, за допомогою якого такі хворі можуть говорити, та чи міг [PERSON] видавати «стравохідні» звуки і на скільки вони могли бути зрозумілі, тому не можливо достовірно встановити, чи міг [PERSON] будь-яким чином говорити на момент укладання ним заповіту 21 серпня 2018 року. За представленими медичними документами не можливо достовірно відповісти, чи були візуально наявні наслідки (захворювання, рани) після перенесеного оперативного втручання у [PERSON] на момент укладення ним заповіту 21 серпня 2018 року. Однак можна відмітити наступне, що у хворих, яким проведене оперативне лікування з повним видаленням гортані, на шкірі шиї має залишатись післяопераційний рубець (в місці оперативного втручання), а також таким хворим для збереження функції дихання формується постійна трахеостома(отвір через який повітря із-зовні поступає в трахею) яка залишається на все життя. Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог статтей 202,203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України(частина третя статті 1247 ЦК України). Оспорюваний заповіт записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів - з використанням комп`ютерного набору та роздруківки. У графі «підпис» міститься рукописний запис «цей заповіт прочитано мною в голос, та підписано особисто мною, його зміст мені зрозуміло та відповідає моїй волі, підписаний власноручно [PERSON] ». У наступному рядку зазначені місце та дата посвідчення заповіту, а також запис «заповіт записаний мною, нотаріусом зі слів гр. [PERSON] . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем гр. [PERSON] і власноручно підписаний ним у моєї присутності о 14 годині 15 хвилин». Приватний нотаріус встановила особу заповідача за паспортом, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241, 1254, 1307 ЦК України, встановила його дійсну волю на розпорядження майном на випадок його смерті та посвідчила особистий підпис на заповіті, при цьому будь-яких інших осіб при цьому не було, а тому і не було необхідності залучати двох свідків для такого посвідчення. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України. Представник позивача у якості підстав визнання заповіту недійним посилається виключно на недотримання форми і порядку під час його посвідчення, зокрема, те що він не прочитаний [PERSON] саме у голос. Вказані доводи є необґрунтовані оскільки, оспорюваний заповіт містить рукописне зазначення заповідачем відомостей про те, що заповіт, зі слів заповідача, записаний нотаріусом і заповідачем прочитаний уголос, оскільки в тексті заповіту міститься запис, здійснений технічними засобами, що заповіт складено та записано зі слів заповідача приватним нотаріусом за допомогою технічних засобів, до підписання прочитаний уголос заповідачем і власноручно ним підписаний. При цьому, заповідач у заповіті власноручно здійснив запис, що заповіт прочитаний ним в голос, відповідає його внутрішній волі, підписаний власноручно. Дійсність підпису заповідача у заповіті, складання заповіту за відсутності у останнього необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту не є предметом даного спору і такими підставами позов не обґрунтовувався. Окрім цього слід зазначити, що заповідач прочитує заповіт для себе, а не для інших осіб, тому техніка його читання має бути сприйнятною саме і лише для нього. Зачитування документу вголос має пересвідчити інших осіб, в даному випадку нотаріуса, оскільки лише в його присутності посвідчувався заповіт, в тому, що заповідач дійсно, а не уявно (умовно) знайомиться зі змістом виконаного ним (нотаріусом) тексту. Нездатність прочитати заповіт вголос має бути абсолютною. Законодавство не встановлює обмеження осіб, які мають дефекти мовлення, в їх праві особистого прочитання вголос документів та не пов`язує наявність таких дефектів у особи з обов`язковим зачитуванням такій особі змісту документів, що тягнуть за собою настання правових наслідків, іншими особами чи посвідчення таких документів в присутності інших осіб. Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи могла в конкретний момент вчинення правочину особа розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Посмертна судово-психіатрична експертиза у справі хоч і призначалась однак проведена не була. За результатами проведення посмертних судово-медичних експертиз, експертам не вдалось достовірно встановити, чи міг [PERSON] будь-яким чином говорити на момент укладання ним заповіту 21 серпня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Враховуючи неможливість експертів надати достовірну відповідь на поставлені судом запитання, суд приходить до висновку, що наявне в [PERSON] захворювання хоч і обмежувало його фізичні можливості, однак не потягло за собою позбавлення його можливості висловлювати свої наміри та бажання в доступній для інших формі. Доводи представника позивача, щодо визнання недійним заповіту спростовуються змістом оспорюваного заповіту та іншими матеріалами справи, які не містять доказів, що він не прочитаний ним саме у голос та з порушення визначених законом умов його складання. При цьому слід зазначити, що наявність у [PERSON] післяопераційного втручання трахеостоми (отвору через який повітря із-зовні поступає в трахею) не можу бути підставою для позбавлення його можливості на реалізацію конституційних прав щодо вираження своєї особистої волі, яка відображена у заповіті, складеному з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання складеного [PERSON] заповіту недійним, оскільки позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed