Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.09.2018 року звернувся до\~суду із\~позовом до\~відповідача [PERSON],\~яким просив\~визнати дійснимдоговір\~купівлі \~продажу житлового\~будинку №\~23\~по вул.\~Гончара в\~м.\~Запоріжжі від 06.12.1997 року, укладений між його дружиною [PERSON] та відповідачем. Свої вимоги мотивував тим, що 20.05.2016 року померла його дружина [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки в спільному майні подружжя, а саме ? частки житлового будинку № 23 по вул. Гончара в м. Запоріжжі, який його дружина придбала під час перебування з ним зареєстрованому шлюбі у відповідача за договором купівлі продажу від 06.12.1997 року, який був зареєстрований на Запорізькій товарній Біржі «Торг Інвест». На теперішній час позивач не має можливості\~оформити свої права на спадщину своєї померлої дружини через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через те, що договір купівлі продажу будинку № 23 по вул. Гончара в м. Запоріжжі від 06.12.1997\~року, який був зареєстрований на Запорізькій товарній Біржі «Торг Інвест» не був нотаріально посвідчений. Позивач у судовому засіданні підтримав свої вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялась судом про розгляд справи вчасно та належним чином, заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву до суду не надала. Відповідно до вимог ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд доходить до наступних висновків. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON], згідно свідоцтва про укладання шлюбу з 29.11.1991 року була дружиною\~позивача (а.с.9). 06.12.1997 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку\~№ 23\~по вул.\~Гончара\~в м.\~Запоріжжі,\~що був\~зареєстрований на\~Запорізькій товарній\~Біржі «Торг\~ Інвест»\~в журналі\~реєстрації угод\~з нерухомості\~від 06.12.1997\~року за\~№ Н\~ 3263\~та зареєстрований\~ОП «ЗМБТІ»\~від 09.12.1997\~року у\~реєстрову книгу\~№ 80,\~реєстровий №\~12435\~(а.с.\~12). Відповідно до умов договору купівлі-продажу [PERSON] купила у [PERSON] вказаний житловий будинок. Дружина позивача померла 20.05.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після смерті дружини позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу на підставі ст.ст. 60-65 Сімейного кодексу України свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя на будинок № 23 по вул. Гончара в м. Запоріжжі. Таким чином позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], а тому є її правонаступником. На звернення до нотаріуса позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2018 року (а.с.11), яка була вмотивована тим, що на думку нотаріуса договір купівлі продажу житлового будинку № 23 по вул. Гончара в м. Запоріжжі, що був зареєстрований на Запорізькій товарній Біржі «Торг Інвест» в журналі реєстрації угод з нерухомості від 06.12.1997 року за № Н 3263, який підтверджує право власності подружжя на заявлене майно, був укладений з порушенням норм ст. 227 ЦК УРСР, а саме не був нотаріально посвідчений. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Згідно зі ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, діючі на\~час укладення спірного договору купівлі-продажу норми законодавства передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. В судовому засіданні встановлено, що сторони по договору повністю виконали умови договору. [PERSON] передала будинок [PERSON], отримавши від неї всю суму за договором купівлі продажу. [PERSON] отримала будинок, заселилась в нього зі своєю сім'єю. Ніяких речей, які належали [PERSON] в будинку не було. Після укладення договору купівлі-продажу та отримання у володіння будинку, колишня власниця [PERSON] ніколи ніяких своїх вимог, щодо неналежного виконання договору купівлі-продажу будинку не пред'являла. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач не має можливості усунути порушення його прав на теперішній час в позасудовому порядку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 23 по вул. Гончара в м. Запоріжжі, що був зареєстрований на Запорізькій товарній Біржі «Торг Інвест» в журналі реєстрації угод з нерухомості від 06.12.1997 року за № Н 3263 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved