Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої на підставі письмового доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій зазначає, що 25.04.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають доньку- Печерей [PERSON], [INFO]. 16.12.2016 року відповідач зібравши свої речі переїхав проживати у інше жиле приміщення та з цього часу спільного господарства з відповідачем не ведуть, сімейного бюджету не мають. 16.03.2017 року, на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області, шлюб між сторонами було розірвано. З грудня 2016 року вихованням та матеріальним утриманням малолітньої доньки займається позивач, у звязку з чим вона не може працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе та дитину. Єдиним доходом позивача є виплати на дитину до досягнення нею трирічного віку з УПСЗН. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надавав, у звязку з чим вона зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та рішенням Енергодарського міського суду по цивільній справі № 316/148/17 було ухвалено рішення в березні 2017 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення позивач щомісячно отримує на дитину аліменти в розмірі 1000 грн., додаткових коштів на утримання дитини та її матері відповідач не надає. Відповідач працює, отримує заробітну плату приблизно 5000 грн., тобто є матеріально забезпеченим, отже має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивача. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, які фактично збігаються зі змістом позовної заяви доповнивши їх тим, що дитина з вересня 2017 року ходить до дитячого садка, часто хворіє та кошів не вистачає, просить суд вимоги задовольнити. Представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі письмового доручення (а.с.10) в судовому засіданні надала пояснення, які фактично збігаються зі змістом позовної заяви та просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснивши, що дійсно працює, сплачує позивачу аліменти на дитину за рішенням суду в розмірі 1/4 частини свого заробітку, інших аліментних зобовязань не має. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін по справі, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилались позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач- як на підставу заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов наступних висновків: Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із свідоцтвом про народження, відповідач та позивач є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5); Шлюб між сторонами розірвано рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 16 березня 2017 року (а.с.7); Згідно Постанови від 19.07.2017 року, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття призначено стягнення аліментів за виконавчим листом № 2/316/367/17 виданого 28.03.2017 року (а.с.9); Позивач перебуває на обліку в УПСЗН з 01.06.2015 року та отримує допомогу при народженні дитини (а.с.21), яка становить 860 гривень 00 копійок на місяць (а.с.22); Відповідач працює в ТОВ «АТБ-маркет» (а.с.24) та згідно довідки від 13.09.2017 року, відповідач одержує заробітну плату, яка становить в середньому пять тисяч гривень на місяць (а.с.25). Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.6 ст.84 СК України, право на утримання також має дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.\~\~ Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком дитини якій ще не виповнилося три роки, а позивач- матірю. Малолітня дитина проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги позивачу не надає, хоча працює та має постійний дохід, а отже спроможний надавати позивачу матеріальну допомогу. Однак, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, вважає необхідним зменшити розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь з 1/6 частини до 1/8 частини призначивши стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною три річного віку. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору, який становить 640 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial