Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.09.2015 звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача в особі судді Жовтневого районного суду м. ДніпропетровськаОполинської І.Г. про захист честі, гідності та стягнення з Відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,0 грн., завданої йому внаслідок грубого порушенням Відповідачем його прав як підсудного. В обґрунтування позову Позивач вказав на те, що в провадженні Відповідача, яка є суддею Жовтневого суду м. Дніпропетровська, знаходиться кримінальне провадження №203/451/14к, обвинуваченим в якому є самі він. 03.08.2015 Позивачем вперше було подано Відповідачу заяву про ознайомлення з усім дванадцятитомним провадження. Однак, його заява про ознайомлення була проігнорована Відповідачем, у звязку із чим Позивач був змушений знову звертатися зі своїм захисником до Відповідача з численними повторними клопотаннями про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Зокрема, такі письмові клопотання подавалися ним Відповідачеві 04.08.2915, 05.08.2015, 06.08.2015, 10.08.2015, 12.08.2015, 18.08.2015 та 19.08.2015. Однак, Відповідач у грубій формі відмовляла йому, або наказувалазачекати. Зазвичай такі очікування тривала від двох до шести годин, після чого його законні вимоги суддею не були виконані, в звязку із чим Позивач був змушений повторно звертатися до суду з аналогічними клопотаннями та проводити чисельні години в приміщенні суду в очікування реалізації своїх законних прав та інтересів. Позивач зазначає, що своїм листом від 27.08.2015 Відповідач повідомила його про те, що відповідно до положень ст.ст.87-1, 88 КПК в редакції 1960 року його право на ознайомлення буде реалізовано після закінчення судового розгляду кримінальної справи та виготовлення протоколу судового засідання і що з метою запобігання зловживань при ознайомленні з матеріалами справи буде встановлений відповідний графік ознайомлення. Однак, на теперішній час Відповідачем так і не надано йому можливості реалізувати своє право на захист своїх прав та інтересів, а тривале у часі очікування принижує його честь та гідність. Крім того, під час попереднього судового засідання Позивачем та його захисником було заявлено безліч клопотань, у задоволенні яких суддею було відмовлено, в тому числі із ознайомленням з обвинувальним актом тощо. Таким чином, підводить підсумок Позивач, неодноразові та необгрунтовані відмови Відповідача у доступі йому до правосуддя з підстав, не передбачених законом, є приниженням його честі та гідності. З посиланням на певні норми Цивільного кодексу України просить стягнути з Відповідача на його користь відшкодування заподіяної незаконними діями моральної шкоди, яку він оцінює у десять тисяч гривень (а.с.1-3). Ухвалою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 визначена підсудність цивільної справи за позовною заявоюДєдова [PERSON] до судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинської Інни Георгіївни про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди Ленінському районному суду м.Дніпропетровська (а.с.18). 30.09.3015 позов надійшов до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська (а.с.16). В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені ним вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити їх та стягнути з Відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі десять тисяч гривень, заподіяну йому внаслідок тривалого порушення його законних прав як обвинуваченого на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, з якими він дотепер через дії Відповідача не ознайомлений. З приводу незаконної поведінки Відповідача стосовно нього, яка принижує його честь, гідність та завдає моральної шкоди, він звертався і скаргою на її поведінку до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Відповідь на скаргу ним поки що не отримано. Також пояснив, що він був директором Центрального міського дитячого парку ім. Лазаря Глоби і стосовно нього незаконно була порушено кримінальну справу за нібито посадові злочини, які він взагалі не скоював. При цьому, не дивлячись на незаконність притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, які він не вчиняв, прокуратура все одне не бажає знімати з нього обвинувачення. Однак, одного часу, коли прокурором Дніпропетровської області була [PERSON], за її втручання обвинувачення було лише змінено на іншій склад злочину. Його навіть обвинувачували у скоєнні злочин, за яким вже сплинув строк притягнення до кримінальної відповідальності тощо. Вказані ним у позові в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які були очевидцями викладених ним подій, не зможуть прибути в судове засідання за тих обставин, що один з них вже помер, а інший знаходиться за межами України. На підтвердження своїх вимог надав низку документів, які долучені до справи. Відповідач, у провадженні якої знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням Позивача [PERSON] за ст.ст.191 ч.5, 366 ч.2, 209 ч.2 КК України, в судове засідання не явилася за невідомих суду обставин та не повідомила про причини неявки. Попереджена у встановленому законом порядку(а.с.21, 36, 39). Тому у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України судом розглянуто позов заочно на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення Позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставинисправи, які законом мають бути підтвердженіпевнимизасобамидоказування, не можутьпідтверджуватисяіншимизасобамидоказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захистсвогоцивільного права уразійогопорушення, невизнанняабооспорювання та на захистсвогоінтересу, який не суперечитьзагальним засадам цивільногозаконодавства. В судовому засіданні встановлено, що у 2009 році стосовно Позивача, який на той час був директором КП «Центральний місцевий дитячий парк ім.Лазаря Глоби», було порушено кримінальну справу за ст.ст.191 ч.5, 366 ч.2, 209 ч.2 КК України (а.с.46). 02.11.2012 державним обвинувачем у справі було змінено обвинувачення в порядку ст.277 КПК України 1960 року по причині відмови від частини обвинувачення [PERSON] по ч.2 ст.209 КК України та зміни кваліфікації його дій за ст.ст.364 ч.2, 366 ч.2 КК України (а.с.50-54, 55-57). Вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.03.2013 Позивача разом з іншою особою засуджено за ст.ст.364 ч.2, 366 ч.2, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 п.п.2, 3, 4 КК України на 2 роки умовно (а.с.58-67). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 за результатами розгляду апеляцій прокурора (задоволена), підсудних та їхніх захисників (залишені без задоволення) було змінено вирок суду першої інстанції з уточненням в його резолютивній частині того, що [PERSON] та друга особа визнані виннимита засуджені за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України в редакції 2001 року. В іншій частині вирок залишено без змін(а.с.68-73). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 14.11.2013, винесеної за результатами розгляду касаційних скарг [PERSON], іншого засудженого та їхніх захисників, вирок суду першої інстанції від 01.03.2013 та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано і справу повернуто на новий судовий розгляд (а.с.74-77). 27.03.2015 кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] та іншої особи надійшла з Апеляційного суду Дніпропетровської областідо Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська. На підставі автоматичного розподілу справ між суддями справу за обвинуваченням [PERSON] та іншої особи передано Відповідачу у справі судді Ополинській Інні Георгіївні (а.с.78, 79). Наступна послідовність подій має наступну хронологію. 24.07.2015 Позивач звертався із заявою до прокурора Дніпропетровської області про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.367 КК України, стосовно Відповідача, якою порушується його право на ознайомлення з матеріалами справи, а також про визнання його потерпілим (а.с.44). Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2015 було задоволено скаргу Позивача на бездіяльність прокурора щодо реєстрації заяви Позивача від 24.07.2015, а також зобовязано прокурора внести до ЄРДР відповідні данні за заявою Позивач [PERSON] (а.с.45). 30.07.2015 Позивач звертався із заявою до Відповідача про надання йому для ознайомлення та фотографування кримінальної справи №203/451/14к(а.с.15). Однак, матеріали справи для ознайомлення Відповідачем йому не були надані. 03.08.2015 захисник Позивачаадвокат [PERSON] вперше звернувся із заявою до Відповідача про ознайомлення з дванадцятим томом кримінальної справи, але отримав відмову (а.с.4). 04.08.2015 Позивач звертався із заявою до Відповідача про видачу йому для ознайомлення томів справи, в тому числі й останній том, в якому повинні бути документи про судові засідання, які відбулися 22.07.2015 та 23.07.2015. Також зауважив те, що 30.07.2015 та 03.08.2015 ним та його захисником подавалися заяви про надання матеріалів справи для ознайомлення та фотографування їх, але отримали відмову (а.с.5). 05.08.2015 Позивач знову звертався до відповідача із заявою про видачу йому для ознайомлення матеріалів справи (а.с.6). З аналогічною заявою 05.08.2015 до Відповідача звертався також і захисник [PERSON] [PERSON] про видачу йому кримінальної справи перед засіданням, яке відбудеться 10.08.2015, але отримав відмову (а.с.7). 06.08.2015 Позивач звертався із заявою на імя Голови Жовтневого районного суду з приводу порушення Відповідачем його права на ознайомлення з матеріалами справи (а.с.13). 06.08.2015 Позивач також звертався із заявою до Відповідача з приводу відмов з її боку надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи (а.с.14). 10.08.2015 Позивач знову звертався до Відповідача із заявоюпро видачу йому для ознайомлення з дванадцятьма томами справи, в якій також зауважив те, що через відмову в реалізації його права на ознайомлення з матеріалами справи вони з адвокатом не мали змоги підготуватися до судового засідання, призначеному на 10.08.2015 (а.с.8). 12.08.2015 Позивач знову звертався до Відповідача із заявою про видачу для ознайомлення дванадцятого тому справи, але Відповідачем було відмовлено Позивачеві в реалізації його законного права на ознайомлення з матеріалами справи (а.с.9). У звязку із неналежною поведінкою Відповідача, яка своїми діями перешкоджає Позивачеві в реалізації його права на ознайомлення з матеріалами справи, 18.08.2015 Позивач звертався із заявою до прокурора Дніпропетровської області, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення Відповідачем злочинів, передбачених ст.ст.367, 374 КК України, та визнати його потерпілим (а.с.10). 19.08.2015 Позивач звертався із заявою до Голови Жовтневого районного суду про порушення Відповідачем його конституційного права на захист, в якій просив провести службове розслідування за його заявою (а.с.11). 27.08.2015 Позивачеві та його захиснику [PERSON] за підписом Відповідача була надана відповідь про те, що право Позивача «…на ознайомлення із протоколами судового засідання, відповідно до положень ст.ст.87-1, 88 КПК України в редакції 1969 року буде реалізовано після закінчення судового розгляду даної кримінальної справи та виготовлення протоколу судового засідання…»; що ознайомитися з матеріалами справи можна ознайомитися з понеділка по пятницю з 09.00 години до 17.45 години в присутності відповідального працівника суду. Також у зазначеній відповіді було розяснення про те, «…що у разі зловживання своїм правом на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи , з метою недопущення зайвої тяганини при розгляді цієї справи, судом встановлений відповідний графік ознайомлення Вас з матеріалами даної справи. Між тим, розяснюю, що ознайомлення з матеріалами кримінальної справи відповідно до положень ст.255 КПК України, є правом підсудного та його захисника, а не обовязком, а тому, у разі виявлення Вами небажання реалізувати це право, прошу завчасно повідомити про це суд»(а.с.12). Як пояснив з цього приводу сам Позивач, цей лист є верхом знущання над ним при тривалому порушенні Відповідачем його права на ознайомлення з матеріалами справи. Тому копію цього листа він надіслав до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Через тривале порушення Відповідачем права Позивача на ознайомлення з матеріалами справи, яке не реалізоване Відповідачем дотепер, Позивач був змушений 21.09.2015 звернутися до Апеляційного суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди (а.с.1-3). 24.09.2015 Позивачем надіслана до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України скарга на поведінку Відповідача, в який просить притягти останню за умисне порушення його прав (а.с.25, 91-92). 16.10.2015 за №8вк-3968/15, 8вк-3968/15/1 Вищою кваліфікаційною комісією суддів УкраїниСторонам у справі були надісланілисти однакового змісту, в яких Відповідачеві було запропоновано надати пояснення на скаргу Позивача, а Позивачеві надати документи згідно положень ст.95 Закону України від 07.10.2010 №2453-VI«Про судоустрій і статус суддів» для проведення повної та обєктивної перевірки (а.с.93). Вище перелічене свідчить про те, що в даному конкретному випадку з боку Відповідача має місце тривале порушення прав Позивача на ознайомлення з матеріалами справи, що є порушенням як вимог ст.ст.255, 263 КПК України 1960 року, так і п.14 ст.42 КПК України 2012 року. Зокрема, згідно ст.255 КПК України, - післяпризначення справи до судового розгляду суддяповинен забезпечитипрокуророві,підсудному, йогозахисникові,потерпілому,цивільному позивачевіі їхпредставникам, коли вони про це заявлять клопотання, можливість ознайомитися з матеріалами справи, ацивільному відповідачевіі його представникові - з матеріалами, що стосуютьсяцивільного позову. Зазначені особи мають право робити з матеріалів необхідні виписки. Таким чином, надані Позивачем докази є належними і припустимими. Його право є порушеним і тому підлягає захисту, оскільки вина Відповідача є доведеною. Вище перелічене свідчить про те, що дії Відповідача дійсно привели Позивача до моральних страждань Так, згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає:- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів їїсім'ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а такожділової репутаціїфізичної абоюридичної особи тощо. Згідно ст.297 ЦПК УкраїниКоженмає право на повагу до йогогідності та честі.Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.Фізична особа має право звернутисядо суду з позовом про захистїїгідності та честі. Згідно ст.280 ЦК України Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року (з послідуючими змінами та доповненнями), - «Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних прав, що обмежують права громадян». Згідно ч.ч.5, 6 ст.4 Зазначеного Закону, - відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч.5). Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.6). Згідно ч.2 ст.13 Зазначеного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із глибини душевних страждань Позивача, який годинами очікував на реалізацію свого права на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, але Відповідач так і не надав йому такої можливості, що саме через дії та вину Відповідача Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на доступ до правосуддя і що вина Відповідача є підставою для відшкодування моральної шкоди. Також враховує вимоги розумності і справедливості. Тому суд частково задовольняє заявлені позовні вимоги та стягує з Відповідача на користь Позивача відшкодування моральної шкоди в сумі пять тисяч гривень, оскільки, виходячи із матеріалів справи, зазначена сума є розумною і справедливою. Також згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з Відповідача [PERSON] на користь Позивача [PERSON] сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок (а.с.1а) На підставі викладеного,

Outcome: partial