overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач 25 березня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з березня 2014 року між ним та відповідачкою спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що за наданий судом строк для примирення сімейні відносини у них не відновилися. Відповідачці судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідачка із запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, в судове засідання не з'явилася. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно ч. 3 ст. 9 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Шлюб між позивачем та відповідачкою зареєстрований 10 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1392, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 4 ). В шлюбі позивач та відповідачка мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 5 ). Позивач в позовній заяві посилається на те, що з березня 2014 року між ним та відповідачкою спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються. Позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач та відповідачка спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують з березня 2014 року , після надання судом позивачу та відповідачці строку для примирення сімейні стосунки між сторонами не відновилися. Після розірвання шлюбу відповідачці залишається - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач 25 березня 2016 року звернулась з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 25 лютого 2015 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25 лютого 2015 року. Звернулась з усною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак отримала відмову в її прийнятті у зв»язку з тим, що пропустила строк, визначений законом. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернулась в силу того, що перебувала в скрутному матеріальному становищі, не мала коштів для такого звернення. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 25 лютого 2015 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №405596, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 03 березня 2015 року). Позивач є спадкоємцем за законом як дочка спадкодавця (свідоцтво про народження серії ІІІ-ЖД №346786, видане 28 серпня 1982 року [PERSON] селищною радою Кодимського району Одеської області, згідно якого батьком народженої 23 серпня 1982 року [PERSON] є [PERSON]). Після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Петрик» (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №053140, видане [PERSON] селищною радою, Кодимського району Одеської області 10 серпня 2007 року). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла з огляду на те, що перебувала в скрутному матеріальному становищі. Отже, ту обставину, що відповідач перебувала в скрутному матеріальному становищі, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач 25 березня 2098 року звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 10 травня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що з спільне життя між нею та відповідачем припинено. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 липня 2019 року на 09-00 год. Від позивача надійшла письмова заява, про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла письмова заява, про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги визнає в повному обсязі (а.с.35). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 10 травня 2014 року, який зареєстровано Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 317, що підтверджується свідоцтвом про шлюб на а.с.6. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаємопорозуміння. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд приходить до висновку, що доводи позову про неможливість збереження сім`ї є обґрунтованими, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач 25 грудня 2013 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судовому засідання позов підтримала повністю. Пояснила , що 28 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюбу між нею та відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина - [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час. Відповідач влаштовує сварки, під час яких ображає позивача брутальними словами. Починаючи з грудня 2013 року сторони проживають окремо, до примирення не прагнуть. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Також просить стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначила , що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але офіційно працевлаштований та має реальну можливість допомагати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Судом встановлено , що з 28 грудня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. ( арк.с.5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках, проживають окремо, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується , що її батьком є відповідач. ( арк.с. 6). Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює формувальником в ДП « Вайдман Малин Ізоляційні Компоненти », тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у відповідній частці є обґрунтованими. Будь - яких обставин які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 229,40 грн. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач 25 грудня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері - [PERSON], померлої в с. Лабушне, Кодимського району Одеської області [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що є особою юридчно не освіченою і до того ж довгий час проходив військову службу в Збройних Силах України. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву представника відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області 27 квітня 2012 року). Позивач є спадкоємцем за законом, як син спадкодавця (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 15 лютого 1969 року Івашківською сільською радою Кодимського району, згідно якого матір»ю народженого [INFO] [PERSON] є [PERSON]). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з причин юридичної неосвченості. Відтак, ті обставини, що позивач є особою юридично неосвіченою, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач 25 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №520 /а.с.3/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище на «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дівоче. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач 25 жовтня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON] 26 липня 2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №500 , серія [NUMBER]. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з вересня 2007 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 липня 2002 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, свідоцтво серія [NUMBER], актовий запис №500 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Встановлено також, що з вересня 2007 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач 25 квітня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вступив в шлюб з відповідачкою 10 вересня 2005 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №730 Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10 вересня 2005 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №730/а.с.3/ Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]./а.с.4/ Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач 25 липня 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що 08 листопада 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Кошти на утримання дітей не надає. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1531 грн. та на утримання доньки у розмірі 1228 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дітей, з урахуванням зміни рівня прожиткового мінімуму у подальшому. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява, в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 08 листопада 2008 року (а.с.3). В даному шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,5А). Відповідач офіційно працевлаштований та працює в інтернет-магазині Stylus (ФОП [PERSON]) на посаді менеджера. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Такою датою є 17 червня 2016 року, відповідно до вхідного номеру на першій сторінці позовної заяви (а.с.1). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved