Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь в суд з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який підтверджується Світоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 26 березня 1976 року. Він також є власником земельної ділянки площею 0.0615 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.10.2008 року. Співвласником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , є [PERSON]. У червні 2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням нотаріально укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна, проте [PERSON] проігнорував дане прохання. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду з позовом про поділ майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який підтверджується Світоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 26 березня 1976 року. Він також є власником земельної ділянки площею 0.0615 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.10.2008 року. Співвласником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , є [PERSON] - відповідач у справі. У червні 2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням нотаріально укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна, проте [PERSON] проігнорував дане прохання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Статтею 364 ЦК України співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Частка, яку просить виділити позивач - є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне поділити в натурі між співвласниками майно, яке є об`єктом спільної часткової власності, що складається з житлового будинку [ADDRESS] , на два ізольовані будинки за [ADDRESS] та [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власність житловий будинок [ADDRESS] , площею по внутрішньому обміру 86,4 кв.м, загальною площею 83,2 кв.м, житловою площею 43,1 кв.м, що складається з: веранди площею 11,3 кв.м; коридору площею 2.5 кв.м; житлової кімнати площею 12,2 кв.м; житлової кімнати площею 19,5 кв.м; житлової кімнати площею 11,4 кв.м; санвузла площею 2,8 кв.м; кухні площею 9,5 кв.м; тамбура - 3,2 кв.м; прихожої - 14,0 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , задоволивши позов.

Outcome: approved