Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач 21.01.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому він перебуває з відповідачем з 01.07.1989 року зареєстрованим відділом РАЦС Московського райвиконкому м. Києва, актовий запис № 952. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу у сторін є повнолітня дитина, а саме: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і було фактично припинено у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Шлюбні стосунки між подружжям припинили своє існування з середини січня 2015 року, жодних сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та вважають, що подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їхнім інтересам. У судовому засіданні 18.03.2016 року позивач позовні вимоги підтримав та просив позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні 18.03.2016 року позов щодо розірвання шлюбу визнав та заперечував щодо посилань позивача про припинення ведення спільного господарства між сторонами із 2006 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 56 СК України не допускається примушування до збереження шлюбних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.07.1989 року у відділі РАЦС Московського райвиконкому м. Києва, актовий запис № 952 (а.с. 2 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є повноліття дитина, а саме: [PERSON], [INFO] (а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не складається, виникли неприязні стосунки та розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають різні погляди на взаємовідносини в сім'ї, в зв'язку з чим між ними постійно виникали різного роду непорозуміння та конфлікти. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони шлюбних стосунків не підтримують, мають окремий бюджет, сім'я фактично розпалася, а шлюб існує формально. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги позивача, в частині розірвання шлюбу. Враховуючи зазначені обставини та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що поданий позов підлягає задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Як вбачається, з посвідчення серії [NUMBER], [PERSON], віднесений до 1 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.4). Як вбачається, з посвідчення серії [NUMBER], [PERSON], віднесений до 1 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.5). Згідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати покладаються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved