Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] від свого імені та від імені [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона, [PERSON] та [PERSON] є на даний час законними власниками вказаної квартири. В ньому зареєстрований відповідач - її син, який в 2007 році подарував їй свою частину кваритри. Однак, з початку 2015 року син в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті за комунальні послуги не приймає. Вона змушена сплачувати комунальні платежі за відповідача, який вже тривалий час не мешкає в квартирі, що порушує її права, за захистом яких вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з»явилась. Падала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотаннями та відзивом на позов до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.04.1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.7). Відповідно до договору дарування частини квартири від 27.07.2007 року, [PERSON] подарував [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с.8-9). На даний час в квартирі зареєстровані її власники [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відповідач у справі - [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] фактично з 2015 року в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS], - не мешкає, що підтверджується відповідним актом від 29.05.2018 року (а.с.10). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. До цих правовідносин належить застосовувати ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на даний час позивач та особи в інтересах яких вона діє є законними власниками квартири [ADDRESS], а зареєстрований в цій квартирі відповідач тривалий час фактично в ній не проживає, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved