Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач 21.02.2018 року звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що з відповідачем мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, постійно виникали сварки, сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних стосунків, з травня 2016 року мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. Збереження сімейних відносин неможливо. Донька [PERSON], [INFO] залишиться проживати з позивачем. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, з позивачем мешкають окремо з 2016 року. В судовому засіданні пояснив, що в сім»ї виникали непорозуміння через несумісність характерів, примирення не можливе. Спору щодо поділу майна не має. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2010 року. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 22.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про місце проживання дитини, про сплату аліментів на дитину, визначення розміру участі батька у вихованні та умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втраченоё збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved