Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] з 01 березня 2012 року працював на посаді будівельника 4 розряду у ТОВ «Укрямбуд» м. Київ. З 1 листопада 2012 року по 31 жовтня 2013 року йому зарплата не виплачувалась, сума заборгованості склала 16\~314 гривень 25 копійок. З 1 листопада 2013 року і по 23 квітня 2015 року сума заборгованості склала 29\~693 гривні 33 копійки. Таким чином, він просить стягнути заборгованість по зарплаті в сумі 46\~007 гривень 58 копійок. Крім того він просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2\~635 гривень 68 копійок, а також 114 гривень 20 копійок компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням встановлених строків її виплати та 10\~000 гривень моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та суду пояснив, що з 01.03.2012 року він працював на посаді будівельника 4 розряду у ТОВ «Укрямбуд» м. Київ за безстроковим трудовим договором. З 1 листопада 2012 року по 31 жовтня 2013 року йому зарплата не виплачувалась, сума заборгованості склала 16\~314 гривень 25 копійок. З 1 листопада 2013 року і по 23 квітня 2015 року сума заборгованості склала 29\~693 гривні 33 копійки. Останнім часом він на роботу на цьому підприємстві не виходив, в звязку з тим, що знаходився в конфлікті з керівництвом, яке йому заборонило виходити на роботу та в усній формі його повідомило, що він звільнений за статтею, але трудову книжку з належними записами про звільнення йому не вручили, а на його бажання декілька разів її отримати, відповідали відмовою, тому він був вимушений не виходити на роботу та звернутись за захистом свого права до суду з вимогою стягнення заробітної плати, в звязку з тим, що трудова книжка знаходиться на підприємстві, він не може працевлаштуватись, чи він дійсно був звільнений, йому не було відомо, тому він просить стягнути з відповідача на його користь за весь час вимушеного прогулу по вині підприємства заборгованість по заробітній платі в сумі 46\~007 гривень 58 копійок, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2\~635 гривень 68 копійок та компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням встановлених строків її виплати в розмірі 114 гривень 20 копійок. В звязку з тим, що він протягом тривалого часу за відсутністю трудової книжки не міг належним чином працевлаштуватись та зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві звязки, що призвело до додаткових зусиль для організації подальшого життя, просить стягнути з відповідача 10\~000 гривень моральної шкоди. Що стосується того, що відповідач в запереченні пропонує йому повернутись на роботу, то він вже не бажає там працювати, оскільки керівництвом підприємства принижувалась його честь і гідність. Представник відповідача в судове засіданні не зявився з невідомих причин, в запереченні на позов, яке він надав суду, вказує, що трудова книжка позивача до цього часу знаходиться на підприємстві, він з роботи не звільнений і ніхто його звільняти не збирався, а з червня 2013 року з невідомих причин він на роботу не зявляється. В звязку з тим, що звільнення за порушення трудової дисципліни є правом, а не обовязком адміністрації, то адміністрація, користуючись своїм правом, не бажає звільняти його з роботи, тому не може відповідати за затримку розрахунку при звільненні та за затримку видачі трудової книжки. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 01 березня 2012 року працював на посаді будівельника 4 розряду у ТОВ «Укрямбуд» м. Київ. З 1 листопада 2012 року і по 23 квітня 2015 року йому на підприємстві не виплачувалась заробітна плата з невідомих причин та сума заборгованості за цей період склала 46\~007 гривень 58 копійок. Трудова книжка позивача до цього часу знаходиться на підприємстві, тому суд вважає, що заробітна плата за цей період йому повинна бути стягнута, як працівнику, який знаходиться в трудових відносинах з підприємством, а не як вказано адміністрацією в запереченні за затримку розрахунку при звільненні. Крім того, за цей період позивач мав використати відпустку, але з вини адміністрації підприємства, він її не використав, тому 2\~635 гривень 68 копійок на його користь слід стягнути в рахунок компенсації за невикористану відпустку та 114 гривень 20 копійок, як компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням встановлених строків. Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що адміністрація підприємства дійсно завдала позивачу моральної шкоди, оскільки в звязку з відсутністю в нього на руках трудової книжки, він протягом 2 років не міг належним чином працевлаштуватись, а тому в нього були відсутні засоби для існування, втрачено нормальні життєві звязки і він був вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суду не відомо, які відносини склалися в даному разі між позивачем, працівником та адміністрацією підприємства, але, той факт, що протягом 2 років трудова книжка знаходилась на підприємстві, а працівник не міг належним чином працевлаштуватись та отримати зарплату на даному підприємстві, в звязку з чим не мав засобів для існування, свідчить про порушення прав людини, що повинно захищатись не тільки національним законодавством, а й міжнародним правом. Відповідно до ст. 13 Європейської Конвенції з прав людини, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі. В ст. 1 цієї конвенції вказано, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції, а [PERSON] як громадянин України, держави, яка є членом Ради Європи та уряд якої підписав цю Конвенцію, перебуває під їхньою юрисдикцією, а тому суд в праві застосувати до цих правовідносин дану Конвенцію, як частину національного законодавства України. Безперечно, позивач зазнав моральної шкоди і вона підлягає стягненню, але не в тій сумі, яку просить стягнути позивач. Суд вважає, що суму моральної шкоди слід зменшити до 3\~000 гривень.

Outcome: approved