Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 лютого 2018 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить змінити розмір аліментів , призначений в твердій грошовій сумі 508,00 грн. на 1/4 частку всіх видів заробітку(доходу) відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем перебувала з 18.11.2005 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.05.2009 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], на утримання якої за рішенням суду від 03.12.2007 року відповідач сплачує аліменти в розмірі 508,00 грн. щомісяця. На час ухвалення рішення відповідач не працював, матеріальний стан був незадовільний, тому аліменти стягнуто у твердій грошовій сумі. У теперішній час відповідач працює, отримує заробітну плату не менше мінімальної. Дочці виповнилося одинадцять років, потреби на її утримання зростають, тому сума 508,00 грн. на місяць є недостатньою, у звязку з чим вона звернулася до суду. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 22.03.2018 року був зареєстрований за адресою: [INFO], знятий з реєстрації 11.08.2017 року , вибув невідомо куди /а.с.14/; повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення не офіційному веб-сайті порталу Судова влада України. Заперечень проти позову, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до умов ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалося. Відповідно до ч.1ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані суду докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2005 року /а.с.6/, шлюб розірвано 13.05.2009 року /а.с.7/. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище «Патлатій» на дошлюбне «Коваленко». Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідача зазначено батьком (а.с.8). Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03.12.2007 року з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 508,00 грн./а.с.10/. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічний правовий висновок міститься й у Постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року. Батьки у відповідності до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~однаково відповідальні за виховання, навчання і розвиток дитини та мають рівні обов'язки по її утриманню. В даний час позивач несе витрати на утримання дитини в більшому розмірі ніж відповідач, що суперечить вищевказаним нормам закону, а також істотно впливає на її матеріальний стан. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача, оскільки позивач зазначає, що відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших осіб на утриманні не має, що не спростовано відповідачем. Розмір, який просить стягнути позивач на утримання дитини, є мінімальним, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень Враховуючи зазначене та

Outcome: approved