Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач 30 березня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання їхньої спільної доньки [PERSON], [INFO], за період з 1 грудня 2011 року по 1 квітня 2018 року в сумі 2600 грн, а також пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2016 року по березень 2018 року включно в сумі 820 грн (а.с.1-2). Провадження у справі відкрито 17 квітня 2018 року (а.с.18). Ухвалою від 10 травня 2018 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 24 липня 2018 року (а.с.24). Позивач 24 липня 2018 року подала до суду заяву, в якій вона позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу у її відсутність (а.с.28). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Ці документи відповідач отримав 27 квітня 2018 року (а.с.25). Ні в підготовче, ні в судове засідання він не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце їх проведення, відзиву на позов та клопотань не подавав (а.с.27). Згідно з частинами першою та третьою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що її права були порушені тим, що аліменти, які наразі стягуються з відповідача на її користь на утримання їхньої спільної неповнолітньої доньки, відповідачем не сплачуються з грудня 2011 року, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 2600 грн, а також нарахуванню підлягає пеня за несвоєчасну сплату аліментів з січня 2016 року на загальну суму 820 грн. Предмет позову - стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості по аліментах, а також пені. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно з копією виконавчого листа Жмеринського міськрайоного суду від 29 листопада 2004 року по справі №2-1319 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 4 жовтня 2004 року і до повноліття дитини (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано 15 лютого 2004 року (а.с.11). Згідно з копією довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради від 9 березня 2018 року №213, дитина проживає біля позивача та перебуває на її утриманні (а.с.8). Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради від 7 березня 2018 року №209 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, позивач та її донька проживають [ADDRESS], цей будинок належить позивачу на праві приватної власності (а.с.9). Згідно з копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в третьому та четвертому кварталі позивач отримала доходу на загальну суму 10004,16 грн, що складає близько 1667,36 грн щомісячно (а.с.3). Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам за підписом головного державного виконавця Олійник Н.А., заборгованість відповідач по сплаті аліментів з грудня 2011 року по березень 2018 року включно складає 2600 грн (а.с.12). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Разом з тим, стягнення аліментів на підставі рішення суду проводиться відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Із наведеного слідує, що за відсутності такого спору про розмір заборгованості вона стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення такої заборгованості. За рішенням суду заборгованість може бути стягнута тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Тиврівському районному ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист, виданий Жмеринським міськрайонним судом 29 листопада 2004 року у справі №2-1319/2004 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.7). Станом на березень 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 2600 грн. Однак, зважаючи, що заборгованість у вищевказаній сумі допущена відповідачем, який сплачував аліменти за рішенням суду і спір по сумі заборгованості у сторін відсутній, така заборгованість не може бути стягнена за іншим рішенням суду, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2016 року по 31 березня 2018 року у розмірі 820 грн, то суд приходить до висновку, що дані вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Сімейним законодавством України передбачено призначення і виплату аліментів проводити щомісячно, тому за правилами статті 196 СК України нарахування пені проводиться не на всю суму заборгованості, а лише на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому стягнення аліментів не відбулося. Така позиція сімейного законодавства узгоджується із положеннями статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до суми за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Пеня нараховується на всю суму помісячної заборгованості за кожен день прострочення її сплати, і її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не було сплачено повний розмір аліментів. З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з з 1 січня 2016 року по 31 березня 2018 року у розмірі 820 грн, відповідно до розрахунку, наданого позивачем. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення на користь держави 170 грн судового збору, від сплати якого звільнено позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial