Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником будинку по вулиці Челюскіна, 14 в м. Полтава, з 2013 року по лютий 2015 року відповідач разом із своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], проживали в належному позивачу на праві власності будинку, а з лютого 2015 року, забравши всі свої речі, виїхали в невідомому напрямку, але залишилися на реєстраційному обліку. В поданій до суду позовній заяві просила суд визнати відповідача [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, будинком № 14 по вул. Челюскіна в м. Полтаві. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору дарування від 02 листопада 2001 року є власником 1/3 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд в місті Полтаві по вул. Челюскіна, 14. Також позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2009 року є власником 1/3 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд в місті Полтаві по вул. Челюскіна, 14. Відповідач [PERSON], [INFO], та малолітній [PERSON], [INFO], знаходяться в будинку № 14 по вулиці Челюскіна в м. Полтаві на реєстраційному обліку з 01 липня 2014 року, але не проживають з лютого 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO], не проживають в будинку по вулиці Челюскіна, 14 в м. Полтаві, наявність реєстрації відповідача в будинку, власником якої є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача та малолітньої дитини такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved