Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач 25.05.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 131178,12 доларів США, що виникла за кредитним договором №106/2008 USD від 04.04.2008 року. Позов обґрунтовано тим, що 04.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №106/2008 USD, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 34750,00 доларів США під 13,5% річних, строком користування до 03.04.2015 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за договором кредиту є застава автомобіля «Fiat Doblo Panorama» д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску. Відповідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в порядку та строки, обумовлені цим договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач ж не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, станом на 08.05.2015 року за відповідачем перед позивачем числиться заборгованість у розмірі 131178,12 доларів США з яких: 32675,59 доларів СШ. - прострочена заборгованість по кредиту; 8477,89 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 61686,65 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості; 28337,99 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів. Позивач неодноразово звертався до позичальника з вимогою погашення заборгованості, однак, кошти відповідачем повернуті не були, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 12.11.2015 року представник позивача не з'явився та подав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 54, 57). Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 39, 60), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 04.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №106/2008 USD, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 34750,00 доларів США під 13,5% річних, строком користування до 03.04.2015 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за договором кредиту є застава автомобіля «Fiat Doblo Panorama» д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску. Відповідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в порядку та строки, обумовлені цим договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. 05.01.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №106/2008USD, згідно якої перенесли термін оплати тіла кредиту та встановили графік погашення кредиту (а.с.15, 16). 16.07.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору №106/2008USD, згідно якої перенесли термін оплати тіла кредиту, відсотків та комісії та встановили графік погашення кредиту (а.с.17, 18). 04.08.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду до кредитного договору №106/2008USD, згідно якої встановили черговість виконання позичальником грошових зобов'язань. (а.с.19, 20). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, що підтверджується копією заяви на видачу готівки від 04.04.2008 року №45 (а.с. 5). Відповідач ж не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, станом на 08.05.2015 року за відповідачем перед позивачем числиться заборгованість у розмірі 131178,12 доларів США з яких: 32675,59 доларів США. - прострочена заборгованість по кредиту; 8477,89 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 61686,65 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості; 28337,99 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня та штрафи нараховані в іноземній валюті, що суперечить вимогам чинного законодавства. Отже, суд звертає увагу на те, що позивач просить стягнути суму пені в доларах США, що суперечить чинному законодавству, оскільки пеня є фінансовою санкцією, тому положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», які можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені та штрафів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження. Таким чином, зважаючи, що позичальник не виконує належним чином свої грошові зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 08.05.2015 року, має заборгованість перед позивачем, яка складається із: 32675,59 доларів СШ. - прострочена заборгованість по кредиту; 8477,89 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, всього на загальну суму 41153,48 доларів США, суд знаходить вимоги позивача в цій частині законним та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Як вбачається з поданих до суду документів до суду звернулась уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Волощук І.Г. (а.с. 26). Таким чином встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 131178,12 доларів США, задоволена частина позову становить 41153,48 доларів США, тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 3654,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial