Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 квітня 2017 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що [INFO] року помер його дядько, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,044 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по [ADDRESS] На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки та житловий будинок втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначені спадкові земельні ділянки та житловий будинок, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач в позовних вимогах просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач подала до суду заяви, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-21); земельна ділянка площею 0,294 га, що скаладється із земельної ділянки плошею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,044 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що в сукупності становлять земельну ділянку площею 0,294 га, яка розташована по [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.14). Позивач [PERSON], [INFO], є племінником померлого [PERSON]. Відповідач [PERSON], [INFO], є дружиною померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.11) тож є спадкоємцем першої черги. Приватний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлого [INFO] року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки та житловий будинок не видавались. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у зв'язку з тим, що державні акти на спадкові земельні ділянки та свідоцтво про право власності на житловий будинок було втрачено, тож приватним нотаріусом [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved