Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач 31.01.19 р. подала до суду вказаний вище позов, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох спільних неповнолітніх дітей сторін - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме: у розмірі по 3 000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.10.10 р. сторони перебували у шлюбі, що був розірваний за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.01.16 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє вказаних вище спільних дітей, які залишились проживати з нею. Відповідач проживає окремо, має несталий доход, але добровільно коштів на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін не надає. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 25.02.19 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідача належно повідомлено як про відкриття провадження у справі. Так і про суть позову і дату, час, місце судового засідання у справі. За станом на 05.05.19 р. відповідачем не подано до суду відзиву на позову заяву. Позивач у судове засідання не з»явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суджу заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.01.16 р. у цивільній справі № 159/6 330/17 провадження № 2/159/142/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 22.01.16 р., сторони з 08.10.10 р. перебували у шлюбі, що розірваний. Як вбачається з копії свідоцтв про народження вказаних вище дітей, сторони мають вказаних вище спільних неповнолітніх дітей. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем у [ADDRESS], що стверджується копією довідки № 1 045 від 03.04.19 р., виданої КП «Екокомунсервіс» (смт. Люблинець Ковельського району Волинської області). Як слідує з копії повідомлення про призначення субсидії на ЖКП № 754 по особовій справі № 7 965 від 02.12.18 р., управлінням соцзахисту населення Ковельської РДА Волинської області позивачем нараховано субсидію з 01.10.18 р.. Позивач ствердила, таким чином, що вона є малозабезпеченою, хоча, як стверджується копією її заяви на видачу готівки від 14.12.18 р., має несталий доход. Доказів наявності у відповідача несталого доходу позивач суду не надала. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України і стосуються стану здоров»я сторін, їх неповнолітніх дітей, майнового стану неповнолітніх дітей сторін, які підлягають до врахування судом, крім вказаних вище та тієї, що вони мають на своєму утриманні вказаних вище двох неповнолітніх спільних дітей, народжених у шлюбі, які проживають разом з позивачем; позивач у 2018 р. була малозабезпеченою, хоча мала несталий доход. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, судом встановлено, що домовленості між собою по питанню утримання своїх спільних неповнолітніх дітей сторони не досягли. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаних вище дітей сторін у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, що є меншим заявленого позивачем, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Тому в решті позову слід відмовити. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial