Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач 22.04.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.11.1994 року, який був розірваний 02.09.2008 року. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2010 року з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку, починаючи з 14.07.2010 року та до повноліття. Відповідач сплачував аліменти частково, внаслідок чого станом на 28.03.2014 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4040 грн. 85 коп. Сума неустойки за прострочення сплати аліментів за її розрахунком за період з 14.07.2010 року по 04.11.2012 року становить 31951 грн. 11 коп. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4040 грн. 85 коп., неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 31951 грн. 11 коп. та понесені нею судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 4040 грн. 85 коп. Проти позову в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 31951 грн. 11 коп. заперечували, просили у задоволенні цих позовних вимог відмовити. У матеріалах справи наявні заперечення відповідача проти позову (а.с.28,29). Відповідач суду пояснив, що сплачував аліменти у розмірі, виходячи з доходів, які отримував. Він, після відкриття виконавчого провадження, приходив до державного виконавця, надавав відомості чи працює, про перебування в Центрі зайнятості, надавав довідки, чеки, розписки щодо сплати аліментів. Вказав, що його вини у виникненні заборгованості немає, оскільки державний виконавець конкретну суму яку слід сплачувати не казав, ніяким чином до нього таку інформацію не доводив. Він не знав скільки саме заборгував, оскільки йому не було відомо про те, яку суму він мав сплачувати щомісяця. У 2011 році він сам звернувся до виконавця для вирішення питання, чи є в нього заборгованість, після чого отримав розрахунок щодо заборгованості на суму 2159,40. Продовжував сплачувати аліменти з доходів які отримував, намагаючись сплачувати і на погашення заборгованості, що можна побачити з розрахунку. Навіть після досягнення сином повноліття на його звернення до державного виконавця чи існує заборгованість, той повідомив, що заборгованості майже немає, надав довідку про заборгованість на суму 114,05 грн. Але пізніше надав іншу довідку, пояснивши тим, що ним була допущена арифметична помилка. Зазначив, що у нього є інша сім'я, його дружина хворіє. Він не відмовляється погашати заборгованість по сплаті аліментів. Але він не має можливості цього зробити, так як стягувачки за місцем проживання немає, а реквізити на які можливо перерахувати гроші відсутні. З цього приводу він звертався до державного виконавця, але відповіді не отримав. Представник відповідача суду пояснив, що згідно Сімейного кодексу України обов'язковою умовою при стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів є вина, яка полягає в тому, що платник аліментів взагалі не сплачує аліменти, не збирається їх сплачувати або умисно не платить. Відповідачу було важко знайти роботу. Тому, він підзаробляв та сплачував аліменти як міг. З розрахунком заборгованості, який надав позивач не згодні. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] у судовому засідання проти задоволення позову в частині вимог щодо стягнення заборгованості по аліментам не заперечував, щодо стягнення неустойки - поклався на розсуд суду. Пояснив, що розрахунок заборгованості по сплаті аліментів був проведений у відповідності до ст.ст. 74, 195 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що ним дійсно у березні 2014 року відповідачу було повідомлено, що має місце заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 114,05 грн. Але потім з'ясувалося, що мала місце арифметична помилка, допущена при розрахунку заборгованості. Справжній розмір заборгованості складає - 4040 грн. 85 коп. Тому, через 2 дні він зателефонував відповідачу і повідомив йому справжній розмір заборгованості по сплаті аліментів. Зазначив, що виконавче провадження було передано йому на виконання лише в 2014 році, до цього - перебувало на виконанні в інших виконавців. З матеріалів виконавчого провадження виходить, що боржник у 2011 році звертався до державного виконавця про надання інформації чи є в нього заборгованість по аліментам і виконавець давав довідку про заборгованість. Наявні у виконавчому провадженні і чеки, розписки щодо сплати аліментів, які надавались відповідачем. Відповідачем сплачувались аліменти, але в тому розмірі, який він визначав сам. Доказів попередження державним виконавцем боржника про сплату конкретної суми у виконавчому провадженні немає. Пояснити чому, він не може, так як виконанням займався інший виконавець. Вислухавши представника позивача, відповідача, його представника, державного виконавця Сінченко О.В., вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, сторони з 02.11.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 02.09.2008 року (а.с.6,7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). 24.10.2009 року позивач уклала шлюб з [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище «[PERSON]» (до укладення шлюбу - «[PERSON]) (а.с.11). Згідно виконавчого листа, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 04.08.2010 року у справі № 2-4600/10, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2010 року до повноліття дитини (а.с.39). На підставі виконавчого листа № 2-4600 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Таран Є.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2010 року (а.с.40). 04.11.2012 року [PERSON] досяг повноліття Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам та Довідки про заборгованість по аліментам від 08.04.2014 року (а.с.8), станом на 28.03.2014 року заборгованість по сплаті аліментів складає 4040 грн. 85 коп., що не оспорювалось в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 4040 грн. 85 коп. - задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам, що виникла на момент досягнення [PERSON], [INFO], повноліття та станом на 28.03.2014 року в розмірі 4040 грн. 85 коп. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 31951 грн. 11 коп. не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Вини відповідача з приводу виникнення заборгованості по сплаті аліментів у судовому засіданні не встановлено. З копії виконавчого провадження, наявного в матеріалах справи, що було надано на запит суду, (як з'ясувалося в судовому засіданні копія надана не в повному обсязі) (а.с.38-58), з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження вбачається, що відповідач після відкриття виконавчого провадження за першим викликом державного виконавця з'явився (06.09.2010 року) на прийом до останнього, про що був складений Акт (а.с.41), згідно якого боржник повідомив, що не працює та на обліку в НМЦЗ та УПФУ не перебуває. В матеріалах виконавчого провадження наявні чеки та розписки про сплату боржником аліментів, які були оглянуті в судовому засіданні. Також боржником надавалась державному виконацю довідка з Центра зайнятості про перебування на обліку в період з 03.03.2011 року по 31.08.2011 року (а.с.48), в той час як в матеріалах виконавчого провадження є відповідь на запит державного виконавця з ЦЗ, з якої вбачається, що боржник у цей період не перебував на обліку в ЦЗ. Державний виконавець пояснити розбіжності не зміг. Звертався боржник під час виконання рішення суду (у 2011 році) до державного виконавця і з заявою про надання йому інформації, чи існує в нього заборгованість по аліментам (заява наявна в матеріалах виконавчого провадження). Згідно його заяви від 10.10.2011 року (а.с.46) йому видали довідку про заборгованість в розмірі 2159,40 грн., просив роз'яснити яким чином був виконаний розрахунок. 27.10.2011 року було надіслано відповідь (а.с.47). Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він сплачував аліменти, виходячи з доходів, які отримував, та з його матеріального стану, розмір визначав сам, державний виконавець конкретну суму, яку йому необхідно було сплачувати щомісячно йому не повідомляв. Доказів іншого суду не представлено. У матеріалах справи наявні виклики відповідача до відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області з проводу погашення заборгованості по сплаті аліментів (а.с.43,50), однак доказів щодо отримання відповідачем вказаних викликів, щодо його явки або неявки на виклики суду надано не було. Крім того, в матеріалах справи наявна заява позивача до начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Петруні А.В. від 25.03.2014 року (а.с.52) згідно якої, позивач просила припинити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] року. Претензій на момент повноліття не має. Однак, згідно заяви позивача до начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Петруні А.В. від 26.03.2014 року (а.с.53), просила попередню заяву від 25.03.2014 року - вважати недійсною, оскільки вона має претензії по заборгованості по теперішній час. Як з'ясувалося в судовому засіданні державний виконавець Сінченко О.В. на звернення боржника та стягувача у березні 2014 року чи існує заборгованість по аліментам, надав останнім Довідку від 31.03.2014 року про заборгованість в розмірі 114,05 грн. та розрахунок заборгованості на цю суму (а.с.89). Потім стягувач виявила помилку в розрахунку і при її звернення до державного виконавця, написала заяву про існування претензій до боржника. Державний виконавець зробив новий розрахунок та Довідку вже на суму 4040 грн. 85 коп. та повідомив про це боржника в телефонному режимі. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що вина відповідача (платника аліментів) у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин. Відповідачу не було відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 4040 грн. 85 коп. Про наявність цієї заборгованості він дізнався лише в березні 2014 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження та поясненнями відповідача та державного виконавця в судовому засіданні. Доказів, які б свідчили про протилежне, суду надано не було. Тому, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 31951 грн. 11 коп. слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1).

Outcome: partial