Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.04.2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] спілки «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості за договором депозитного вкладу. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним, 13 вересня 2013 року між ним та [PERSON] спілкою «Полтава і Полтавці» було укладено договір №174 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок строком на 18 місяців - з 13 вересня 2013 рок по 13 березня 2015 року на грошову суму 5500 грн., процентна ставка за договором становила 21%. На виконання умов вказаного договору позивачем було внесено на рахунок спілки грошові кошти вклад в сумі 5500 грн., що підтверджується квитанцією від 13.09.2013 року. В подальшому сума вкладу поповнювалась, що підтверджується квитанціями від 12.05.2014 року - 17000грн, від 27.06.2014 року 700 грн., від 20.07.2014 року 2500 грн., від 27.08.2014 року 2300 грн., від 16.09.2014 року 2000 грн., від 22.10.2014 року 500 грн., від 19.11.2014 року 100 грн., від 22.12.2014 року 1500грн. та за даним договором склала 33000. 14 грудня 2015 року та 24 березня 2016 року позивач звернувся до кредитної спілки з вимогою виплатити суму вкладу та нараховані відсотки у звязку із закінченням терміну дії угоди 13.09.2015 року, до цього між ним та спілкою ніяких розрахунків проведено не було , нараховані відсотки не виплачувалися. На вимогу позивача повернути вклад та нараховані відсотки відповідач 24.03.2016 року листом відповів, що станом на 24.03.2016 року внески на депозитному рахунку згідно договору №174 від 13.09.2013 року складають 33000 грн., а нараховані відсотки 1623 грн. 31 коп. та на підставі постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на розрахунковий рахунок та касу Спілки накладений арешт і коштами що надходять в Спілку, розподіляються державним виконавцем між членами Спілки, що мають рішення суду. В судове засіданні позивач не з»явився, направивши до суду заяву в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, направивши до суду заяву в якій просить справу слухати без участі представника відповідача та винести рішення за наявними у справі матеріалами. Суд дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 13 вересня 2013 року між ним та [PERSON] спілкою «Полтава і Полтавці» було укладено договір №174 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок строком на 18 місяців - з 13 вересня 2013 рок по 13 березня 2015 року на грошову суму 5500 грн., процентна ставка за договором становила 21%. (а.с.3) На виконання умов вказаного договору позивачем було внесено на рахунок спілки грошові кошти вклад в сумі 5500 грн., що підтверджується квитанцією від 13.09.2013 року. В подальшому сума вкладу поповнювалась, що підтверджується квитанціями від 12.05.2014 року - 17000грн, від 27.06.2014 року 700 грн., від 20.07.2014 року 2500 грн., від 27.08.2014 року 2300 грн., від 16.09.2014 року 2000 грн., від 22.10.2014 року 500 грн., від 19.11.2014 року 100 грн., від 22.12.2014 року 1500грн. та за даним договором склала 33000. (а.с.6-7) 14 грудня 2015 року та 24 березня 2016 року позивач звернувся до кредитної спілки з вимогою виплатити суму вкладу та нараховані відсотки у звязку із закінченням терміну дії угоди 13.09.2015 року, до цього між ним та спілкою ніяких розрахунків проведено не було, нараховані відсотки не виплачувалися. (а.с.8-9) На вимогу позивача повернути вклад та нараховані відсотки відповідач 24.03.2016 року листом відповів, що станом на 24.03.2016 року внески на депозитному рахунку згідно договору №174 від 13.09.2013 року складають 33000 грн., а нараховані відсотки 1623 грн. 31 коп. та на підставі постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на розрахунковий рахунок та касу Спілки накладений арешт і коштами що надходять в Спілку, розподіляються державним виконавцем між членами Спілки, що мають рішення суду. (а.с.10) Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаних договорів виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору повна сума вкладу позивачу повернута не була. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладів позивача не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно визнати неправомірними дії КС «Полтава і полтавці» по неповерненню суми вкладу за договором № 147 від 13.09.2013 року про внесення внеску члена кредитної спілки на депозитні рахунки та стягнути з КС «Полтава і полтавці» на користь позивача заборгованість на загальну суму 34623.31 грн. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500 грн., суд дійшов висновку про можливість задовольнити дані вимоги. Щодо вимог позивача про стягнення з кредитної спілки встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даних позовних вимог у звязку з необґрунтованістю, так як позивачем не вказано час прострочення за зобовязанням за який потрібно проводити розрахунок та позивачем не зазначено конкретні суми заборгованості, які підлягають стягненню.

Outcome: partial