Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач 31.07.15 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що діяльністю його є забезпечення виконання комплексу робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та техобладнання. Відповідач є власником [ADDRESS], користується послугами, що безперебійно надаються ним. Зазначає, що згідно з п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники приватизованого житла у багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його техобладнання, повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) і прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій зобов»язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викупених чи приватизованих квартир. За змістом ст. ст. 66 68, 151 ЖК України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України від 08.10.92 р. № 572, власники житлового приміщення повинні вносити плату за комунпослуги за тарифами не пізніше 10 числа наступного за звітним місяця, проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщенні. Ст. 360 ЦК України зобов»язує співвласників відповідно до своєї частки у праві спільної власності брати участь у витратах на управління, утримання, збереження спільного майна; у сплаті податків, зборів; відповідати за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном. Однак, відповідач систематично не виконує обов»язку по оплаті житлово комунальних послуг з утримання зазначеного будинку та його прибудинкової території, в результаті чого за станом на 01.07.15 р. її заборгованість склала 3\~594 грн. 48 коп. за період з червня 2008 р. по червень 2015 р.. Чинне законодавство передбачає форму встановлення претензій між сторонами при ненаданні послуг. Договірні правовідносини між сторонами існують фактично. До лютого 2009 р. відповідач взагалі не сплачувала за послуги. У цьому місяці, фактично, визнавши борг за попередній період, відповідач сплатила 220 грн. 64 коп. при нарахованій за цей місяць до сплати сумі 32 грн. 74 коп.. Крім цього, у січні 2010 р. відповідач сплатила 200 грн., у березні 2010 р. 50 грн.. Оскільки відповідач вносила плату за комунпослуги, перебіг строку позовної давності перервався. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 3\~594 грн. 48 коп. заборгованості за надані житлово комунальні послуги, судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з»явилась, хоча позивач належно оповіщений. По причини неявки свого представника суду не повідомив. Представником позивача попередньо було подано до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, де було зазначено, що позов підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Письмового заперечення до суду не подала. Суд, врахувавши позицію представника позивача, вирішує справу відповідно до положень ст. ст. 224 228 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, що зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є користувачем послуг позивача за вказаною вище адресою, хоча проживає за іншою адресою; на її ім»я позивачем відкрито особовий рахунок з, зокрема, 2008 р. по даний час. Відповідно до копії розрахунку боргу, відповідач у спірному періоді з червня 2008 р. по червень 2015 р. послуг позивача не оплачувала, борг складає 3\~594 грн. 48 коп.. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України від 08.10.92 р. N 572 (далі Правила користування), власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку, його технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Власник квартири зобов'язаний, серед іншого, укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правовідносини між сторонами врегульовуються Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Типовий договір), затвердженим постановою КМ України від 20.05.09 р. N 529. Тобто, у спірному періоді відповідач мала обов»язок по вчасній оплаті комунпослуг, однак, не виконала його. Як слідує з даних про тарифи на послуги позивача, наданих суду позивачем, такі затверджені в установленому законом порядку у спірному періоді. Сума заборгованості позивачем визначена відповідно до затверджених органами місцевого самоврядування тарифів та зауваження у суду не викликає. Відповідно до ст. ст. 20, 21 Закону «Про житлові - комунальні послуги» правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово - комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про падання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в повному обсязі, врахувавши ту суду судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за комун послуги, у прийнятті якої було відмовлено ухвалою судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.04.15 р.. На підставі наведеного,

Outcome: approved