Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії 26 жовтня 2015 року, після чого 25 листопада 2015 року звернувся в суд з уточненим позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води станом на 20 листопада 2015 року в сумі 8 198 гривень 76 копійок, з них: 3 202 гривень 70 копійок суми боргу за централізоване опалення, 4 996 гривень 06 копійок суми боргу за централізоване постачання гарячої води та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору в сумі 1 218 гривень. В обґрунтування позову вказував, що [PERSON] зареєстрована в Кременчуцькій філії ПАТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] по особистому рахунку №53691. Вона є власницею квартири за вище вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 02 лютого 2012 року. Згідно п.10 договору відповідач прийняла на себе заборгованість за комунальні послуги, вартість електроенергії і всі інші обовязкові платежі станом на день укладення цього договору та зобовязувалась сплатити їх самостійно. 13 лютого 2012 року між ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води за №38779. Постачальник виконує свої зобовязання за договором і постачає відповідачеві послуги з теплопостачання в повному обсязі. 16 лютого 2015 року між ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії та відповідачем було укладено угоду про погашення боргу за спожиту теплову енергію за №9/2012. Згідно п.1 Угоди відповідач визнала свій борг за теплову енергію у вигляді опалення та гарячого водопостачання спожиту в період з 01 червня 1998 року по 01 лютого 2012 року у розмірі 9731 гривень 26 копійок та зобовязувалася погасити його шляхом щомісячної оплати у розмірі 810 гривень 94 копійок до 16 лютого 2013 року. Однак, відповідач не здійснювала своєчасної оплати одержаних послуг. Раніше до Автозаводського районного суду Полтавської області подавалася заява про видачу судового наказу, який був виданий 30 квітня 2015 року Ухвалою суду від 16 червня 2015 року судовий наказ був скасований відповідно до статті 105-1 ЦПК України. Відповідач частково у розмірі 102 гривень 06 копійок сплатила борг за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті в вересні 2015 року. Тому станом на 20 листопада 2015 року борг за послуги з теплопостачання становить 8198 гривень 76 копійок, з яких: 3 202,70 гривень сума заборгованості за послугу з централізованого опалення, 4 996,06 гривень сума заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води. Тому, позивач з підстав умов договору №38779 від 13 лютого 2012 року, угоди №9/2012 від 116 лютого 2012 року, договору купівлі-продажу квартири від 02 лютого 2012 року, статей 15,526,527,625 Цивільного кодексу України, статей 156,162 Житлового кодексу України просить суд його вимоги до відповідача задовольнити. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в обґрунтування позовних вимог пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що вона продала свою квартиру відповідачу [PERSON] та за умовами договору купівлі-продажу квартири відповідач зобовязалася взяти на себе всі комунальні борги і сплачувати їх самостійно. Представник відповідача по угоді адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що договір №38779 про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води від 13.02.2012 року, на який посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, не стосується предмета доказування. Також вважає, що угода №9/2012 від 16.02.2012 року про погашення боргу за спожиту теплову енергію не відповідає цивільному законодавству. Просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 02 лютого 2012 року (а.с.11), витягом про державну реєстрацію права власності (а.с.13). Згідно п.10 договору купівлі-продажу квартири №31 відповідач [PERSON] прийняла на себе заборгованість за комунальні послуги, вартість електроенергії і всі інші обовязкові платежі станом на день укладення цього договору та зобовязувалась сплатити їх самостійно (а.с.11 на звороті). 13 лютого 2012 року між ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води за №38779 (а.с.8-9). По цьому договору відповідач боргів за надані послуги перед позивачем не має. 16 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду №9/2012 про погашення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 9 731 гривень 26 копійок за період з 01 червня 1998 року по 01 лютого 2012 року та відповідач зобовязувалася погасити його шляхом щомісячної оплати у розмірі 810 гривень 94 копійок до 16 лютого 2013 року (а.с.10). За надані послуги ПАТ «Полтаваобленерго» відповідач свої зобов'язання за спожиту теплову енергію не виконала, жодної щомісячної плати по угоді не здійснила. Відповідач у вересні 2015 року сплатила поточну нараховану плату за спожиту гарячу воду у розмірі 102 гривень 06 копійок. Станом на 20 листопада 2015 року борг відповідача за послуги з теплопостачання складає 8 198 гривень 76 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.29-31). На даний час заборгованість відповідачем не погашена. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.5 ч.3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Зі змісту угоди №9/2012 від 16.02.2012 року вбачається, що споживач [PERSON] визнала свій борг за спожиту теплову енергію в сумі 9 731,26 гривень за період з 01 червня 1998 року по 01 лютого 2012 року та зобовязалася щомісячно у сумі 810 гривень 94 копійок погашати виниклу заборгованість. У разі несвоєчасної оплати споживачем даної угоди ( в зазначений термін), у Енергопостачальної організації з цього моменту виникає право вимагати повного погашення заборгованості, передбаченої даною угодою. Отже, починаючи з 17 березня 2012 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом. Позивач звернувся в суд з первісним позовом 26 жовтня 2015 року. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до частин 3,4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У позивача виникло право предявити вимогу про виконання угоди від 16 лютого 2012 року з 17 березня 2012 року (перший місячний платіж у сумі 810 гривень 94 копійок). Тому суд застосовує строк позовної давності і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по угоді №9/2012 від 16.02.2012 року за чотири місяці за період з 17 жовтня 2012 року по 16 лютого 2013 року з розрахунку 810 гривень 94 копійок щомісячно, що складає 3 243 гривень 76 копійок, а за період вісім щомісячних платежів, починаючи з 17 березня 2012 року і до 17 жовтня 2012 року у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. За таких обставин суд постановляє рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованості з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 3 243 гривень 76 копійок. Також, відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України суд присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 39,56 % судові витрати, пов'язані з оплатою позивачем судового збору та стягує з відповідача на користь позивача ці витрати в сумі 481 гривень 84 копійок (1218 х 39,56%). На підставі викладеного,

Outcome: partial