Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач 22 квітня 2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив зняття його відповідачем 27 листопада 1997 року з реєстрації за місцем проживання у квартирі [ADDRESS] визнати протиправним; зобов`язати Новокодацького районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області скасувати зняття позивача 27 листопада 1997 року з реєстрації за місцем проживання у квартирі [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що 27 листопада 1997 року батько позивача [PERSON] , підробивши підпис позивача та підпис [PERSON] у відповідних офіційних документах, виписав позивача та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , в якій вони були зареєстровані, після чого одноособово приватизував вказану квартиру і продав її сторонній людині. З цього приводу позивач 10 грудня 2018 року звернувся до Новокодацького РВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про скоєне шахрайство та підроблення і використання бланків. 22 грудня 2020 року кримінальне провадження за № 12018040690003304 було закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування. Ухвалою від 20 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні 10 листопада 2021 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Новокодацького районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради письмово просив розглядати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 14 листопада 1997 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; 27 листопада 1997 року його було знято з реєстрації, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] . В провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040690003304 від 17.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Постановою слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красовського А.Г. від 28 лютого 2020 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. У вказаній постанові зазначено, що подія злочину відповідно до заяви [PERSON] відбулась 27.11.1997 року, тому є неможливим встановлення всіх обставин злочину у зв`язку із закінченням тривалого проміжку часу. Також під час досудового розслідування встановлено, що [PERSON] , на якого заявник вказує як на особу, що вчинила злочин, помер [INFO] . Орган досудового розслідування дійшов висновку, що факт вчинення злочину підтверджується лише зі слів заявника, будь-які докази відсутні (а.с. 2). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Всупереч зазначеного позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS] було здійснено протиправно, тому підстави для зобов`язання відповідача скасувати зняття позивача з реєстрації за вказаною адресою відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідача не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed