Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON],[PERSON], про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Ярошинської,14 в м.Заставна Чернівецької області. У вказаному будинку зареєстровані її сини [PERSON], [PERSON], які протягом тривалого часу в ньому не проживають. Вона, як власниця будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідачів в будинку, саме тому, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, обгрунтував вищенаведеним, просив задовольнити. Відповідачі \~[PERSON],\~[PERSON],\~ \~в судове\~засідання не\~з'явилися,\~про розгляд\~справи повідомлялися\~судовою повісткою, однак до суду\~повернулися поштові конверти із відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає». З відповіді на запит до виконавчого комітету Заставнівської міської ради стосовно місця реєстрації відповідачів (а.с.36-39) видно, що відповідачі [PERSON], [PERSON], зареєстровані в [INFO], куди і направлялися судові повістки. Згідно п.4 ч.8\~ст. 128 ЦПК України\~\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10\~ст. 130 ЦПК України\~якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу зі згоди позивачів та представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON]В, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі ухвали Заставнівського районного суду від 24.12.2002 року є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Ярошщинської, 14 в м.Затавна Чернівецької області. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З довідки виконкому Заставнівської міської ради №542 від 18.01.2019 року та акту обстеження умов проживання від 29.01.2019 року вбачається, що у житловому будинку №14 по вул. Ярошинської м.Заставна Чернівецької області зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], які є синами позивачу, і які в будинку не проживають, а саме відповідач [PERSON] з 2005 року , а відповідач [PERSON], з 2010 року (а.с.21,22). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів у її домоволодінні, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України, ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог\~Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст.\~319,\~321 ЦК Українизакріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, свідки [PERSON],[PERSON] в судовому засіданні показали, що з відповідачі, які є синами позивачу в її будинку не проживають, оскільки перебувають за кордоном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №14, розташованим по вул. Ярошинської в м.Заставна Чернівецької області підлягає до задоволення. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved