Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 листопада 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 24 вересня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов у якому він зазначив, що позивач бажає отримувати щомісяця аліменти у розмірі 83 779,20 грн. на утримання обох дітей, не надавши при цьому жодного доказу, яким би підтверджувалися щомісячні витрати на дітей. Також зазначив, що після розірвання шлюбу він не перестав матеріально забезпечувати дітей і з 01.02.2020 по 31.12.2020 року сплатив на користь позивача аліменти у загальному розмірі 285 470 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів починаючи з 01.02.2020 року зазначив, що відповідно до законодавства, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку із ухиленням останнього від їх сплати, однак будь-яких доказів позивачем надано не було. Враховуючи викладене, не заперечував проти стягнення із нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Додатково зазначив, що Сімейним кодексом України максимальний розмір аліментів на одну дитину обмежений сумою в 10 прожиткових мінімумів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Іванченко Р.П. у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягувати аліменти просить з моменту подання позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 24 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 540 (а.с. 3). Від шлюбу сторін у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4,5). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня.2020 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] було розірвано (а.с. 6-7). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За період з 01.02.2020 по 31.12.2020 року відповідач сплатив на користь позивача аліменти у загальному розмірі 285 470 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ч. 2 ст. 191 СК України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, разом з тим, доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку із ухиленням останнього від їх сплати, відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, позивачем надано не було. Цивільне судочинство відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін, обов`язок доказування покладається на кожну зі сторін (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи те, що діти сторін малолітні, потребують матеріальної допомоги з боку відповідача, а також недоведеність позивачем неотримання аліментів з відповідача у зв`язку із ухиленням останнього від їх сплати,суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 листопада 2020 року і до повноліття дітей. У задоволенні вимог в іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує те, що позивач, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а отже з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial