Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач 21.05.2021 звернулася до суду з указаним позовом та просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 26.08.2013 виконкомом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 6, від якого є діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказує, що упродовж останніх років подружні стосунки між сторонами погіршилися, причиною чому є різні погляди на життя, відсутність почуттів поваги та любові, що, у кінцевому рахунку, призводить до непорозумінь. Позивач переконана, що можливості примирення та подальшого збереження сім`ї не має, шлюб відновлено бути не може, у зв`язку з чим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки даний шлюб існує лише формально. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, пред`явлені вимоги підтримала. Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Справу розглянути за наявними матеріалами, без участі сторін, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що 26.08.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 6 (а.с.8). Після реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей, доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,11). Судовим розглядом\~встановлено,\~що шлюбні\~стосунки між\~сторонами погіршилися\~упродовж останніх\~років,\~через різні погляди на життя, відсутність почуттів поваги та любові, що, у кінцевому рахунку, призвело до непорозумінь. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Спір щодо майна та місця проживання дітей на даний час відсутній. Відповідачем вказані обставини не заперечувалися, доказів на їх спростування не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення ст. 111 Сімейного кодексу України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи вище викладене, беручи до уваги те, що шлюб між подружжям існує лише формально, сторони проживають окремо, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд приходить до висновку, що зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому шлюб, зареєстрований між сторонами 26.08.2013, підлягає розірванню. Вимога [PERSON] про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », відповідає положенням ст. 113 СК України, а тому підлягає задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати (ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Ухвалою суду від 27.05.2021, за клопотанням позивача [PERSON] , відстрочено сплату судового збору в справі у розмірі 908,00 грн, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до\~п.\~31\~постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі -\~частина перша\~статті 82 ЦПК), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору при ухваленні судового рішення. У разі\~якщо судом\~було відстрочено\~сплату позивачем\~судового збору,\~який із\~тих чи\~інших причин\~до ухвалення\~рішення у\~справі сплачено\~не було,\~а рішення\~ухвалено на\~користь позивача,\~то стягнення\~суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, несплату позивачем судового збору до ухвалення\~рішення у\~справі,\~стягнення суми судового збору у розмірі 908,00 грн здійснюється безпосередньо\~з відповідача\~у дохід\~Державного бюджету\~України.

Outcome: approved