Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач 11 березня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між [PERSON] та відповідачем 16 грудня 2013 року було укладено договір позики б/н, відповідно до п. 1.1 якого, позикодавець, в порядку і на умовах визначених даним договором, надає позичальнику безпроцентну позику, а останній зобовязується використовувати її за цільовим призначенням і повернути позику в обумовлений цим договором строк. Пунктом 2.1. договору встановлено, що строк надання позики позичальнику складає 50 календарних днів з моменту передачі коштів позичальнику. Після закінчення строку, вказаного в п.2.1. цього договору, позичальник зобовязується протягом 14-ти днів повернути суму позики (п. 4.3. Договору). Розмір позики за договором складає 1 110000 грн. 18.12.2013 року позичальник отримала від позикодаця грошові кошти в сумі 1 000000,00 грн., про що зробила напис-розписку на договорі. Відповідно до п.п. 4.4., 4.5. договору, позика повертається у готівковому порядку шляхом передачі коштів позикодавцю, про що позикодавець надає розписку. Адреса повернення позики [ADDRESS]. Позичальник 24 березня 2014 року повернула борг частково у розмірі 38000,00 доларів США, що еквівалентно 387467,00 гривень (Курс НБУ станом на 24.03.2014 року становить 10,1965 грн. за 1 долар США), про що позикодавець видав позичальнику розписку. Станом на 15.07.2014 року позичальник решту боргу не повернула, що є простроченням виконання зобовязань. Заборгованість за договором складає 612533,00 грн. 15 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 16.12.2013 року, за яким первісний кредитор ([PERSON]Ю.) передає новому кредиторові ([PERSON]В.), а новий кредитор приймає вимоги, що належать первісному кредиторові, і стає кредитором за договором б/н від 16.12.2013 року, укладеним між первісним кредитором та [PERSON] Позивач, звернувшись до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми боргу, - відповіді та повернення боргу не отримав. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 612533,00 грн. Представник позивача [PERSON] письмово просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. В судове засідання відповідач та його представник [PERSON] не зявилися. Про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] 16 грудня 2013 року було укладено договір позики б/н, відповідно до п. 1.1 якого, позикодавець, в порядку і на умовах визначених даним договором, надав позичальнику безпроцентну позику, а остання зобовязалася використовувати її за цільовим призначенням і повернути позику в обумовлений цим договором строк. Розмір позики за договором складає 1 110000 грн (а.с.3-4, 20). 15 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 16.12.2013 року, за яким [PERSON] передав [PERSON] права вимоги за договором позики б/н від 16.12.2013 року (а.с.6-7,27). 24.03.2014 року [PERSON] повернула борг в розмірі 38000,00 доларів США, що еквівалентно 387467,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення суми боргу за договором позики, однак відповіді на данний лист він не отримав (а.с.8,26). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] зверталась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, та 13 листопада 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення, яким в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним було відмовлено (а.с.52-54). Таким чином, заборгованість за договором позики б/н від 16.12.2013 року складає 612533,00 грн. та [PERSON] у вказаний строк належним чином свої зобов'язання не виконала. Відповідно до ч. 2 ст.\~59, ч. 1 ст.\~60, ч. 3 ст.10 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.\~\~ На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позивачем надано суду оригінал договору позики б/н від 16.12.2013 року на якому [PERSON] зробила напис-розписку про те, що вона 18.12.2013 року отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000000,00 грн. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові\~\~від 2 липня 2014 року № 6-79цс14). Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з тим, що [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконала, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 612533,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved