Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , 2004 року народження, в інтересах якої діє законний представник [PERSON] 13 серпня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, який уточнила в поданій до суду 21 серпня 2019 року заяві. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] є її братом та зареєстрований в квартирі, але з 2017 року не проживає без поважних причин. В позовній заяві просила визнати [PERSON] 1998 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2019 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, з клопотаннями до суду не звертався. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору дарування від 23 лютого 2017 року є власником квартири [ADDRESS] . Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] , 1998 року народження, в квартирі [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обліку, але не проживає з 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не користується жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] з 2017 року, самостійно залишив жиле приміщенні. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов`язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved