Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.07.2016 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з ТОВ «Кулиничівський Хлібозавод», ФГ «Кегичівське», НАСК «Оранта» та [PERSON] на його користь суму відшкодування матеріального збитку у розмірі 24285,74 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, заявлений цивільний позов задоволений частково. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31.05.2016 вирок Московського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 в частині призначення [PERSON] покарання залишено без змін, а в частині цивільного позову - призначено до нового розгляду в порядку цивільного судочинства. Досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] 05.10.2014 о 04 год. 30 хв. керував технічно справним автомобілем ГАЗ-3307 реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський», та в районі буд. № 139 по Салтівському шосе в м. Харкові під час руху грубо порушив вимоги п.12.3 ПДР України, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , 1984 р.н., який перетинав проїжджу частину перед автомобілем. На момент скоєння вказаного ДТП транспортний засіб ГАЗ-3307 р.н. [NUMBER] був орендований ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» у ФГ «Кегичівське» та застрахований у ВАТ НАСК «Оранта». Внаслідок ДТП згідно висновку судово-медичної експертизи № 993-А/14 від 18.12.2014 потерпілому [PERSON] спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, садна лобової області зліва, закриті переломи 4-7 ребер зліва, закрита травма живота: розриви брижі поперечно-ободової кишки, розрив тіла підшлункової залози, поверхневі розриви 6-7-8 сегментів печінки, гематома брижі тонкої кишки, зачеревна гематома, десерозація поперечно-ободової кишки, внутрішньочеревна кровотеча, закритий уламковий перелом лівої стегневої кістки в середній третині із зсувом, садна кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Порушення ПДР України [PERSON] , згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 310/15 від 30.04.2015 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні був визначений [PERSON] . Внаслідок ДТП він з 05.10.2014 по 18.12.2014 знаходився у «ХМКЛШНД ім. проф. О.І. Мещанінова», за цей час ним витрачено на медикаменти 24285,74 грн. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] йому також заподіяна моральна шкода, розмір якої оцінює у сумі 100000,00 грн., оскільки від відчув моральний дискомфорт і стрес, в нього порушився сон, змінився та порушився хід звичайного життя. Крім того, внаслідок ДТП йому встановлено 2 групу інвалідності та протипоказана важка фізична праця і тривале перебування на ногах. [PERSON] винним себе не визнав, збиток добровільно не відшкодував. Відповідачі добровільно відшкодувати заподіяну внаслідок ДТП шкоду відмовляються, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. Матеріали справи містять заперечення відповідача ФГ «Кегичівське» на позовну заяву, в якій відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що автомобіль ГАЗ-3307 р.н. [NUMBER] передано в оренду ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» на підставі договору оренди від 01.08.2014, та відповідно до ст. 1187 ЦК України саме ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» має відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду, оскільки на момент ДТП договір виконувався, автомобіль експлуатував Товариство, [PERSON] в трудових відносинах з ФГ «Кегичівське» не перебував, тобто ФГ «Кегичівське» вважає себе неналежним відповідачем у справі (а.с.36 т.1). Позивач подав до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] , ТОВ «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», ФГ «Кегичівське», ВАТ НАСК «Оранта», в якій просить стягнути солідарно з ТОВ «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» (колишня назва ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівське»), ФГ «Кегичівське», ВАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 24285,74 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. (а.с.173-177 т.1). Відповідачем ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» подані заперечення на позовну заяву, в якій відповідач просить визнати його неналежним відповідачем, посилаючись на те, що ТОВ «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» зареєстровано у встановленому законом поряду 22.03.2011, підприємство є новоствореним та не є правонаступником іншої юридичної особи. 19.12.2011 загальними зборами учасників прийнято рішення про перейменування підприємства у ТОВ Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський». Підприємство не має жодного відношення до підприємств з назвою ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» або «Кулиничівський хлібозавод», та не має жодного відношення до автомобіля ГАЗ 3307 р.н. [NUMBER] , зазначений автомобіль підприємство не орендувало (а.с.204 т.1). Позивач подав уточнену позовну заяву до [PERSON] , ТОВ «Хлібокомбінат Кулиничівський» , ФГ « Кегичівське» , ВАТ НАСК «Оранта», в якій просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь матеріальну шкоду у розмірі 24285,74 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. (а.с.220-224 т.1). Згідно розпорядження керівника апарату Московського районного суду м. Харкова та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2019 справу передано в провадження судді Поліщук Т.В. (а.с.16 т.2). Ухвалою від 26.09.2019 справу прийнято до провадження та визначено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.18-19 т.2). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до п. 4 Полісу розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Враховуючи вищевикладене, належним відповідачем за заявленими позовними вимогами повинна бути ВАТ НАСК «Оранта», відповідно до ст. 1194 ЦК України. Моральна шкода позивачем нічим не підтверджена. Представник відповідача посилається на ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого Страховиком, МТСБУ у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 4.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього закону) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, проте не вказано, з якого з відповідачів необхідно стягувати відповідно до діючого законодавства, із визначенням розміру стягнення (а.с.56-57 т.2). Ухвалою суду від 27.05.2020 підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і вчасно. До початку судового засідання на електронну адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов, просив провести судове засідання без його участі та без участі відповідача, проти прийняття рішення по справі не заперечував, про що надав письмову заяву. Представник відповідача ФГ «Кегичівське» Щеглов Д.С. просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Разом з тим, повноваження Щеглова Д.С. , як представника ФГ «Кегичівське» сплили 31.12.2018 (а.с.171 т.1), неявка представника відповідача ФГ «Кегичівське» не є перешкодою для розгляду справи, та враховуючи час, з якого справа перебуває у провадженні суду, суд дійшов до висновку про доцільність розгляду справи без участі представника відповідача ФГ «Кегичівське», відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України.. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 05.10.2014 о 04 год. 30 хв. керував технічно справним автомобілем ГАЗ-3307 реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ФГ «Кегичівське» та орендований ТОВ «Хлібокомбінат Кулиничівський», та в районі буд. № 139 по Салтівському шосе в м. Харкові під час руху грубо порушив вимоги п.12.3 ПДР України, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , 1984 р.н., який перетинав проїжджу частину перед автомобілем. На момент скоєння вказаного ДТП транспортний засіб ГАЗ-3307 р.н. [NUMBER] був орендований ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» у ФГ «Кегичівське» та застрахований у ВАТ НАСК «Оранта». Внаслідок ДТП згідно висновку судово-медичної експертизи № 993-А/14 від 18.12.2014 потерпілому [PERSON] спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, садна лобової області зліва, закриті переломи 4-7 ребер зліва, закрита травма живота: розриви брижі поперечно-ободової кишки, розрив тіла підшлункової залози, поверхневі розриви 6-7-8 сегментів печінки, гематома брижі тонкої кишки, зачеревна гематома, десерозація поперечно-ободової кишки, внутрішньочеревна кровотеча, закритий уламковий перелом лівої стегневої кістки в середній третині із зсувом, садна кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Порушення ПДР України [PERSON] , згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 310/15 від 30.04.2015 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні був визначений [PERSON] . Вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 у справі № 643/9064/15-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 25000,00 грн. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31.05.2016 вирок Московського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову скасовано. Відповідно до ч. ч.6, 7 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до положень ч. ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На час ДТП, в результаті якої постраждав [PERSON] , транспортний засіб ГАЗ-3307 р.н. [NUMBER] , належний ФХ «Кегичівське», був орендований ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» на період з 01.08.2014 по 31.12.2016, що підтверджується копією договору оренди автомобіля від 01.08.2014 (а.с.13 т.1). Як зазначено у Постанові № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи той факт, що на час ДТП особою, яка на відповідній правовій підставі, а саме договору оренди, володіла транспортним засобом було ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський», відповідач ФГ «Кегичівське» не є належним відповідачем у даних спірних правовідносин, що є підставною для відмови у задоволенні позовних вимог до ФГ «Кегичівське». На час ДТП транспортний засіб ГАЗ-3307 р.н. [NUMBER] був застрахований страхувальником ФГ «Кегичівське» у НАСК «Оранта» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за полісом серії АІ № 1545559, дата початку дії полісу - 16.05.2014, дата закінчення дії полісу - 18.02.2015. За вказаним полісом ліміт по життю і здоров`ю становить 100000,00 грн., ліміт по майну становить 50000,00 грн. (а.с.130-131 т.1). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпечуваного транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Внаслідок ДТП здоров`ю [PERSON] завдано шкоду, пов`язану з його лікуванням внаслідок ДТП, розмір якої становить 24285,74 грн., розмір вказаної шкоди не оспорюється учасниками справи та підтверджується копіями чеків на придбання лікарських препаратів за призначенням лікаря (а.с.178-188). Також, [PERSON] з 01.03.2016 встановлена третя група інвалідності на строк до 01.03.2017, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: нагляд травматолога, стаціонарне лікування у травматологічному відділенні два рази на рік, санаторно-курортне лікування, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 103642. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про покладання обов`язку відшкодування позивачу шкоди, заподіяної його здоров`ю, пов`язаної з його лікуванням внаслідок ДТП, у розмірі 24285,74 грн.на страхову компанію - АТ НАСК «Оранта», що відповідає вимогам діючого законодавства, умовами договору страхування, та зазначена сума не перевищує ліміту розміру шкоди, встановленої полісом та законом. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно з частиною першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Обґрунтовуючи наявність та розмір заподіяної моральної шкоди, позивач зазначає, що він відчув моральний дискомфорт, стрес, в нього порушився сон, він був змушений змінити і порушити хід свого звичайного життя, ходити по юрконсультаціям, до суду, додатково організовувати свою трудову діяльність, внаслідок ДТП йому встановлена інвалідність та за висновком про умови та характер праці протипоказана йому важка фізична праця і тривале перебування на ногах. [PERSON] винним себе не визнав, надавав нестабільні свідчення, намагаючись уникнути від кримінальної відповідальності, шкоду добровільно не відшкодував, свої вибачення не приніс, в скоєному не розкаявся. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розрахунок та належного обґрунтування розміру моральної шкоди позивач не надав, проте,

Outcome: partial