Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що він підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області № 82 від 19.05.2021 року призначений опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , якому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Також, позивач зазначає, що [PERSON] , як батько малолітнього [PERSON] , у грудні 2019 року подав до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання заяву та відповідні документи для призначення [PERSON] пенсії по втраті годувальника після смерті його матері [PERSON] .. Орган Пенсійного фонду України призначив пенсію [PERSON] пенсію по втраті годувальника після смерті матері, з дня смерті годувальника, з 10.01.2019 року та виплачував пенсію на рахунок батька дитини [PERSON] .. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 року у справі № 188/189/19, яке набрало законної сили 24.03.2021 року, [PERSON] позбавлений батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у рішенні суду зазначено, що [PERSON] підтвердив, що у грудні 2019 року оформив пенсію на сина в зв`язку з втратою годувальника, отримав її одноразово, за весь 2019 рік в розмірі 24000 грн., та поклав кошти на власний депозитний банківський рахунок, але може зняти їх лише після нарахування відсотків і віддати, передати гроші шляхом перерахунку не зміг, бо не мав банківського рахунку, але може зробити це в будь-який час. Так, судом встановлено, що [PERSON] отримав пенсію по втраті годувальника, яка була призначена малолітньому [PERSON] та використав їх не за призначенням на утримання сина, а звернув на свою користь. Крім того, позивач зазначає, що згідно з довідкою ГУ ПФУ України в дніпропетровській області від 22.06.2021 року [PERSON] виплачена пенсія, призначена на дитину [PERSON] після смерті матері [PERSON] з дня її смерті з 10.01.2019 року по [INFO] у загальному розмірі 39999,10 грн. Отже отримані [PERSON] грошові кошти, які є пенсійною виплатою по втраті годувальника, є власністю малолітнього [PERSON] , які отримував [PERSON] як батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , однак згодом [PERSON] був позбавлений батьківських прав, тому зобов`язаний повернути безпідставно отримані грошові кошти, які є власністю малолітнього [PERSON] .. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 39999,10 грн., які є пенсійними виплатами у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] та належать малолітньому [PERSON] .. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат - Меркулова Т.В. у судове засідання не з`явилися, однак надали до суду письмову заяву в якій просять розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не подав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 14.01.2019 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 10). Після смерті [PERSON] дитині [PERSON] , [INFO] , з січня 2019 року призначена пенсія в разі втрати годувальника, та за період з січня 2019 року по вересень 2020 року загальний розмір пенсійної виплати склав 39999,10 грн., яку отримував [PERSON] , про що свідчить довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 220 від 22.06.2021 року (а.с. 26). Відповідно до рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 року, залишеного без змін за постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.03.2021 року, яке набрало законної сили 24.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-23). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 4.9 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства правці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року, суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи аліментів, інших поточних надходжень або прибутків від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних. Разом з тим, з рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 року, яке набрало законної сили 24.03.2021 року, встановлено, що [PERSON] , який у лютому 2019 року опікунською радою був зобов`язаний оформити пенсію на малолітнього сина по втраті годувальника (матері) оформив її лише у грудні 2019 року, а отримавши її витратив не на сина, а поклав отримані кошти до банку на власний депозитний рахунок (а.с 11-22). Також, з постанови Дніпровського апеляційного суду від 24.03.2021 року видно, що судом встановлено, що отримані пенсійні виплати малолітнього [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника (матері), [PERSON] витратив не на сина, а поклав отримані кошти до банку на власний на депозитний рахунок й до теперішнього часу на утримання дитини коштів не перерахував (а.с. 20-23). Враховуючи викладене, судами встановлено, що відповідач [PERSON] отримав пенсію по втраті годувальника, яка була призначена дитині [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі втратою годувальника матері [PERSON] та використав грошові кошти, які є власністю дитини не за призначенням на утримання сина, а звернув на свою користь. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. За ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно з рішенням виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області № 82 від 19.05.2021 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини - позбавленої батьківського піклування, призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] та визначено місце проживання малолітнього за адресою опікуна (а.с. 24). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1659 від 26.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно з ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Аналіз ст. 190 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 177 ЦК України дає підстави для висновку, що грошові кошти як речі, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, є майном. З огляду на викладене, грошові кошти є майном у розумінні ст. 1212 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 607/5422/16-ц від 20.03.2019 року. За ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 922/3412/17 від 20.11.2018 року. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Якщо тлумачити приписи статті 1212 ЦК України, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку). Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палами Верховного Суду у справі № 910/17324/19 від 12.10.2021 року. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 202/7994/17-ц від 26.05.2021 року. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 р. визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів з відповідача у виді пенсійних виплат в сумі 39999,10 грн., належних малолітній дитині [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника (матері), втім не витрачених відповідачем на утримання сина, що пов`язується із втратою малолітньою дитиною цього ж майна (грошових коштів). З огляду на викладене, оскільки грошові кошти в сумі 39999,10 грн., які є пенсійною виплатою дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з втратою годувальника (матері) [PERSON] , отримані відповідачем [PERSON] , однак не витрачені на утримання сина, а звернуті на власну користь, враховуючи, що у [PERSON] відпала правова підстава на збереження вказаного майна (пенсійних виплат), оскільки відповідач за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили 24.03.2021 року, позбавлений батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь опікуна дитини [PERSON] кошти в сумі пенсійних виплат в розмірі 39999,10 грн.. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. на користь держави.

Outcome: approved