Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] 17.12.2018, звернулась до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на даний час навчається на денній формі 3-го курсу в Смілянському коледжі харчових технологій НУХТ за спеціальністю №122 «Компютерні науки». Зазначає, що самостійно несе всі витрати на власне утримання, проте коштів на утримання йому не вистачає, оскільки відповідач пор справі, який являється його рідним батьком жодної допомоги на його утримання не надає, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Сторони у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, відповідач їх визнає, просять ухвалити відповідне рішення. Згідно положень ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, з урахуванням вимог ст.ст. 206, 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, від якого надійшла відповідна заява та прийняти його заяву про визнання ним позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно з копією довідки, виданої Смілянським коледжем харчових технологій НУХТ від 11.12.2018 року №1928 [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання Смілянського коледжу харчових технологій (а.с.3). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 11.05.2017 року №1018 [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.5). Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно з частиною 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Ураховуючи встановлені обставини, та визнання позову відповідачем, суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на користь позивача на його утримання, оскільки позивач навчається в університеті на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, з 17.12.2018 року і до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку . Відповідно ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Суд, з урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та вимог ч.6 ст. 141, 142 ЦПК України присуджує з відповідача у дохід держави 50 відсотків судового збору, належного до сплати при поданні позову, у сумі 352 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved