Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Одеська Нова Біржа та просить визнати договір № 1929/97 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 01 грудня 1997 року на Одеській Новій Біржі, між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON], [PERSON], дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.12.1997 року [PERSON], [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна придбали у [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Даний договір № 1929/97 від 01 грудня 1997 року був укладений на Одеській Новій Біржі. Положенням даного договору передбачено, що договір в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, тому після укладання даного нотаріального посвідчення сторонами здійснено не було. Умови укладеного договору купівлі-продажу між [PERSON], [PERSON] та продавцем були повністю виконані, а 03.12.1997 року цей договір було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». З того часу [PERSON], [PERSON] були зареєстрованими за місцем розташування придбаної квартири та постійно проживали у даній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Дідусем неповнолітнього [PERSON] є [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] є батьком [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги є його син, [PERSON]. Інших спадкоємців не має. Позивач у встановлений законом порядок звернувся до Сьомої одеською державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак отримати Свідоцтво про право власності за законом позивач не має змоги з тих підстав, що договір № 1929/97 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме спадкової квартири [ADDRESS], був укладений та зареєстрований на Одеській Новій Біржі, але не був нотаріально посвідчений. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати договір № № 1929/97 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 01 грудня 1997 року на Одеській Новій Біржі, між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON], [PERSON] дійсним. Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти задоволення заочного рішення не заперечувала, просила слухати справу у її відсутность, про що наддала письмову заяву. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином про що свідчать поштові повідомлення, та публікації у газеті «Одеські вісті» від 14.01.2014р. . Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Судом встановлено, що 01 грудня 1997 року на Одеській Новій Біржі м. Одеси між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір № 1929/97 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідачі продали, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру під [ADDRESS], яка має загальну жилу площу 16,6 кв. м., загальна площа - 29,1 кв. м. Зазначена квартира належала відповідачам [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 3-10353, виданого УЖКХ Одеського міськвиконкому від 17 жовтня 1997 року, зареєстрованого Одеським МБТІ та РОН 21.10.1997 року за № 174 стр.95, нк.228,пр.. [PERSON], [PERSON] після придбання зазначеної квартири, 03.12.1997 року зареєстрували своє право власності в КП «ОМБТІ та РОН» за № 174 стр.166 кн.246 пр.. Однак вказаний договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на той час цього не вимагалося. З того часу [PERSON], [PERSON] були зареєстрованими за місцем розташування придбаної квартири та постійно проживали у даній квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є дідусем неповнолітнього [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 8888, серії [NUMBER]. [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 274, серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 100, серії [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги є його син, [PERSON] інших спадкоємців не має. Позивачем зазначено що, він як спадкоємець першої черги, він звернувся до Сьомої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 20.04.2013 року відкрита спадкова справа № 316/2013 року після смерті [PERSON], померлого [INFO], який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], але не оформив своїх спадкових справ. Підтвердженням чого є Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 33828044 від 20.04.2013 року. Однак отримати Свідоцтво про право власності за законом позивач не має змоги з тих підстав, що договір № 1929/97 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме спадкової квартири [ADDRESS], був укладений та зареєстрований на Одеській Новій Біржі, що на думку нотаріальної контори є неналежним чином оформлений, а саме, відповідно до ст. 657 ЦК України не був нотаріально посвідчений. Як вказував позивач в своїй позовній заяві, сторони біржового договору виконали всі істотні умови цього договору, а саме, [PERSON], [PERSON] передав відповідачам кошти за придбану квартиру, а відповідачі передали йому спірну квартиру. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторонни домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до вимог ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторонни досягли згоди по всіх істотних умовах договору. В підтвердження вище викладеного судом встановлено, що сторонами було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу квартири під [ADDRESS], а сааме відбулася передача коштів зі сторонни [PERSON], [PERSON] та передача квартири зі сторонни відповідачів і ними було підписано вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу квартири під [ADDRESS] сторонами не оспорювався, а тому він повинен бути визнаний дійсним. Відповідно до ст. 658 ЦК України право на продажу товару, крім випадків примусового продажу або інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. В данному випадку на момент укладення договору купівлі-продажу 01 грудня 1997 року відповідачі були власниками цієї квартири, про що зазначено в договорі купівлі-продажу від 01.12.1997 р.. На підставі ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з моменту передання відповідачами квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], у останніх виникло право власності на зазначену квартиру. Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved