Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.05.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , яка є її племінницею. Однак остання з 12.09.2016 року за даною адресою не мешкає, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей в квартирі немає, і взагалі даним житлом вона не цікавиться. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідача перешкоджає їй як власнику розпоряджатися власністю. На даний час зняття з реєстрації потребує особистої присутності відповідача, натомість її місцезнаходження не відоме, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати відповідача [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву із підтриманням позовних вимог та просить суд задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селидівська міська рада Донецької області в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори Леоновою В.П., [PERSON] отримала у власність в порядку спадкування за законом житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Комунального підприємства «Комунальник м. Селидове» № 1199 від 17.08.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими значаться [PERSON] , 1946 року народження, [PERSON] 1945 року народження, та [PERSON] , 1962 року народження. Згідно листа Відділу реєстрації місця проживання громадян № 08-4/915 від 28.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 12.09.2016 року. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Комунальник м. Селидове» від 21.10.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованою значиться [PERSON] , 1962 року народження, племінниця власниці будинку, натомість фактично з дати реєстрації за вищевказаною адресою не мешкає. Згідно акту про не проживання від 17.10.2019 року, складеного депутатом Селидівської міської ради Климовою Л.А. за участі свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично не мешкає за вказаною адресою з 2016 року, оскільки виїхала до Росії. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до ст.\~72\~ЖК України визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності вищевказаних відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню та слід визнати відповідача [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved