Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач 12.10.2017 звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання втративши права на користування житловим будинком, за яким просила визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування 11/100 частинами домоволодіння № [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 11/100 частин домоволодіння № [ADDRESS], що належить мені на підставі Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року по справі № 522/17014/15-ц . Разом з нею в будинку зареєстровані члени її родини: [PERSON] - чоловік позивача та діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який є її братом. Проте, відповідач у будинку фактично не проживає з січня 2011 року, не приймає участі у витратах по сплаті комунальних платежів та інших витратах, не є власниками вказаного будинку. Де зараз проживає відповідач їй не відомо. Залишаючись зареєстрованими у частині домоволодіння, яка належить позивачу на праві власності, відповідач перешкоджає у користуванні власністю. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача [PERSON] (діє на підставі ордеру серії [NUMBER] від 15.09.2017 року) надійшло до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Додатково надав до суду оригінали актів від 21.09.2017 року та від 14.12.2017 року, завірені органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Приморський» в місті Одесі»), згідно яких зазначено, що відповідач у будинку по [ADDRESS], не проживає з 2011 року, його особисті речі в будинку відсутні та участі в утримання прибудинкової території не приймає. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилися, хоча про час, дату та місце повідомлялася належним чином у встановленому порядку. Причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, у порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про час та місце розгляду справи також сповіщався належним чином, представник у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником 11/100 частин домоволодіння [ADDRESS], загальною площею 335,4 кв.м., житловою площею 183,6 в.м, розташованого на земельній ділянці площею 1411 кв.м., право власності яке було визнано за нею на підставі Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.032016 року по справі № 522/17014/15-ц (набрало чинності 24.05.2016 року). Право власності за позивачем було зареєстровано 23.12.2016 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: [NUMBER]. Згідно з копії свідоцтва про народження [PERSON]( [NUMBER]) та [PERSON]( [NUMBER]). після шлюбу [PERSON], вбачається що позивач та відповідач є сестрою та братом. Згідно пояснень представника позивача, наведених у позові, відповідач протягом тривалого часу, фактично з січня 2011 року не мешкає за адресою [ADDRESS], проте є зареєстрованим. Згідно довідки з місця проживання від 21.09.2017 року, виданої Органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Приморський», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Місце реєстрації відповідача також підтверджується довідкою з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, в якій також зазначається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актами від 26.09.2017 р. та від 14.12.2017 р. за підписами сусідів позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які засвідчені головою Органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Приморський», відповідач [PERSON], [INFO], в будинку [ADDRESS] не проживає з 2011 року . Особисті речі відповідача в будинку відсутні. [PERSON] не приймає участі в утриманні прибудинкової території та будинку. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній на даним місцем реєстрації понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів»( затв. Наказом МВС України 22.11.2012 № 1077) підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved