Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач 15.08.2018 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ успадкованого майна. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спадкодавець [PERSON], яка померла 15 січня 2015 року, залишила заповіт, яким належне їй майно заповідала їй. Спадкодавець [PERSON], померлий 22 червня 2013р., заповідав майно відповідачу. Вони прийняли спадщину. Нежитлове приміщення гараж за №1 (в районі жилого будинку № 27), 1975р. будівництва, розташований за адресою Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Обручева, загальною площею 21.30 кв.м. належить на праві часткової сумісної власності їй 3/4 частини (Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.08.2015р., зареєстровано 06.08.2015р. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності), відповідачу [PERSON] 1/4 частини (Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.08.2015р, зареєстровано 30.09.2015р Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 29 вересня 2015р за нею [PERSON] у порядку спадкування визнано право власності на 3/4 частини автомобілю [NUMBER], 1988 року, двигун № [NUMBER], кузов ХТА 21063011914194, жовтого кольору. [PERSON], доля якої у спадкуванні автомобілю складає 1/4 частину, своє спадкове право оформила нотаріально. Неодноразово зверталася до відповідача з проханням зареєструвати право власності на автомобіль. Згідно наказу МВД реєстрація при сумісної часткової власності має місце за згодою співвласників; технічних документів на автомобіль; визначеності особи власника, за яким буде реєстрація. Досягти згоди відповідача не вдалося. Технічні документи у відповідача. Як власниця 3/4 частини гаражу, користується в цілому гаражем в своїх інтересах. Відповідач власниця 1/4 частини гаражу не користується своєю долею. За нею - позивачем визнано право власності у порядку спадкування на ? частини автомобілю. Відповідач прийняла спадщину у вигляді 1/4 частини автомобілю, але володіє і експлуатує автомобіль у цілому у своїх інтересах (автомобіль 1988р випуску, має доволі негативний товарний вид), порушуючи її інтереси власника 3/4 частин автомобілю. Це дає позивачу законні підстави для звернення до суду за захистом порушених прав і законних інтересів (стаття 4 частина 1 ЦПК України) з вимогами поділу успадкованого майна. Вартість усього спільного майна становить: гараж 16450 грн., автомобіль 15000 грн. Вартість 3/4 частини успадкованого майна - 23567.50 грн., 1/4 частини - (16450+15000= 31450:4=) 7862.50 грн.. З відповідачем вони неодноразово обговорювали варіант поділу: гараж повністю залишити їй - позивачу, а відповідачу - автомобіль. Кожен з цим усно погодився, але відповідач у цьому напрямку нічого не зробила і не має наміру робити. Виділити відповідачу 1/4 частину гаражу та 1/4 частину автомобілю неможливо. Бо це є неподільні речі. Можливо тільки поділити гараж і автомобіль між ними. Крім того, як у гаражі, так і у автомобілі - частка відповідача незначна. Спільне володіння і користування майном неможливе - гараж знаходиться навпроти позивача житла і вона їм користується - ставить належний її сімї автомобіль кожен день, що не дає можливості теж саме робити відповідачу. До того ж відповідач мешкає дуже далеко від гаражу, має свій гараж, де ставить спірний автомобіль. Автомобіль у постійному володінні і користуванні у відповідача. Це її влаштовує на протязі довгого терміну - з червня 2013р. Відповідач не заперечує проти цього. Тобто припинення права власності відповідача на 1/4 частини у гаражі та припинення права власності позивача на 3/4 частини у автомобілі - не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам їх сімї. Навпаки, вирішить конфліктність ситуації. Те, що фактично відбулося - свідчить про фактичний поділ успадкованого майна між ними. Фактичний поділ на протязі довгого часу - це варіант поділу, який влаштовує позивача і не порушує права відповідача та дає законні підстави залишити позивачу на праві особистої власності гараж, відповідачу - на праві особистої власності автомобіль. Різницю у частках - 7137.50 грн. (23587.50- 16450) відповідач для зрівняння часток повинна їй виплатити. Щоб вирішити дане питання позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме: в частині вартості автомобіля 15000 грн. визнала, а в частині стягнення різниці у частках не визнала, тому просила задовольнити позов частково. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні та рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст.. 316 ЦК України) Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених повноважень - мають рівні права. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою (ч.ч. 1, 2 статті 358 ЦК України) Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (частина 3 статті 358 ЦК України). Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Одночасно слід врахувати положення статті 365 Кодексу, згідно яких право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Відповідно до частини 2 статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Зі свідоцтва про смерть серії І-НО №820402 виданого 16.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] померла 16.01.2015 року у м. Волноваха Волноваського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №40 (а.с. 10). Зі свідоцтва про смерть серії І-НО №703650 виданого 22.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] помер 22.06.2013 року у м. Волноваха Волноваського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №220 (а.с. 11). З рішення Волноваського районного суду Донецької області від 29.09.2015 року вбачається, що визнано право власності у порядку спадкування за [PERSON] 05.06.1975 .н. на 3/4 частини автомобіля ВАЗ-21063 держномерний знак Ш8235 ДО, 1988 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов ХТА 21063011914194, жовтого кольору (а.с. 12). Із наявного у матеріалах справи технічного паспорту на гараж індивідуального жилого фонду розташованого за адресою вул. Обручева в районі будинку №27, гараж №1 належить [PERSON] в частині 3/4, [PERSON] в частині 1/4 (а.с. 14). Згідно наявного у матеріалах справи висновку про вартість обєкта нерухомості складеного Субєктом СОД ФОП [PERSON] вбачається, що ринкова вартість Обєкту оцінки нежилого приміщення гараж №1, (який розташований в районі будинку №27), площею 21,3 кв.м., за адресою: Донецька області м. Волноваха вул. Обручева на дату оцінки становить: 16450,00 грн. в т.ч. 3/4 становить 12337,50 грн., та 1/4 становить 4112,50 грн.. Про те, що сімя позивача [PERSON] має у власності автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 058623 CHEVROLET CRUZE, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, чорного кольору, який належить [PERSON], тобто чоловіку позивача свідоцтво серії І-НО №346242 про шлюб (а.с. 18, 19). \~ \~ \~ \~Оцінюючі наведені позивачем у відповідності зі ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач та відповідач дійшли згоди, щодо вартості автомобіля, та інших усіх істотних умов поділу майна, тому за таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги про поділ майна підлягають задоволенню. Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця в частках 7137,50 грн., сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80 грн., та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2000,00 грн. На підставі ст.ст. 26, 316, 358, 365 ЦК України та

Outcome: approved