Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 грудня 2015 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 30 травня 2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Чапаєва, буд. 7. Вона є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька державна нотаріальна контора відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Борисівської сільської ради, представник третьої особи - Градизької держнотконтори, треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заперечень на заяву не надали. Представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської районної державної адміністрації, Реєстраційної служби Глобинського РУЮ в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформували, заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 30 травня 2014 року помер [PERSON] батько позивача. За життя 28 лютого 2014 року, він склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] за реєстровим № 230, згідно якого житловий будинок та земельну ділянку під будинком заповів [PERSON]. Інше майно яке належало померлому заповів [PERSON]. Спадкоємцем, який має право на обовязкову частку у спадщині є [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Інші спадкоємці за законом відсутні. Спадщина відумерлою не визнана. 19 листопада 2015 року між всіма спадкоємцями : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна. Згідно якого переходить право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та земельна ділянка площею 0,07 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,5959 га. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою вул. Чапаєва, буд. 7, с. Бориси Глобинського району Полтавської області за [PERSON] (позивач у справі). Згідно дослідженої судом спадкової справи № 159 від 05.08.2014 року, заведеної державним нотаріусом Градизької державною нотаріальною конторою [PERSON], після померлого 30.05.2014 року [PERSON], спадкоємцями за заповітом, які в установлений строк прийняли спадщину, є дочка померлого [PERSON] та племінник померлого [PERSON] . Син померлого - [PERSON] в установленому строк прийняв спадщину по закону. Державний нотаріус Градизької держнотконтора [PERSON] постановою від 19 листопада 2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарчими будівлями, розташований у селі Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Чапаєва, буд. 7, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б»- було побудовано в 1957 році, сарай літ. «Е» - 1940 році, сарай літ. «е» - 1963 році, прибудова літ. «а», ворота з хвірткою №1, огорожа №2 - 1965 році, сарай літ. «В», навіс літ. «Вн», сарай літ. «Д», погріб з шийкою літ. «Г», - 1982 році. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах за 2010-2015 роки Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON] із 1957 року був зареєстрований в [INFO] і проживав у ньому до смерті. За ним, останнім часом за особовим рахунком № 0195-1, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Бориси Глобинського району Полтавської області, вул. Чапаєва, буд. 7, на приватизованій земельній ділянці площею 0,07 га . Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Глобинської РДА Полтавської області від 02 грудня 2015 року № 813/02-04, будівлі, які розташовані в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Чапаєва, буд. 7, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Чапаєва, буд. 7, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved