Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач 19.06.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20.11.2010 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Станом на теперішній час їх сім'я фактично не існує, у зв'язку з чим він подав позов. Дитина проживає разом з відповідачкою. В судове засідання 27.08.2015 року не з'явився позивач але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, але 30.06.2015 року надала заяву про визнання позову (згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України), про розгляд справи за її відсутності та просить встановити місце проживання дитини разом із нею. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (надалі сторони) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1880 (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], 15.01.2014 народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 30.01.2014 року, актовий запис № 919 (а.с.12) та який проживає з матір'ю. Як вбачається з позову, сторони разом не проживають з січня 2015 року. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін, суду не пред'явлені. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням вищевикладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] [INFO], проживає разом з відповідачкою, тобто його матір'ю. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини. Яка не досягла десяти років , визначається за згодою батьків. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судом встановлено, що позивач з січня 2015р. проживає окремо від дитини. Тому суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини разом з матір'ю Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved