Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк „ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаюсь на те, що 21.02.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 12271,04 доларів США зі сплатою 9% річних строком до 20.02.2013 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки. Посилаючись на неналежне виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за кредитним договором № OD7КА800000073 від 21.02.2008 року в розмірі 44869,05 доларів США та судові витрати. Представник позивача в судових засіданнях позов підтримала та повністю заперечувала проти зустрічного позову відповідача [PERSON] В подальшому представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнала. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася, в судових засідання хпросила у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 13.12.2016р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» в особі філії «Южне головне регіональне управління Приватбанку», третя особа: [PERSON] про визнання договору припиненим було залишено без розгляду, в зв'язку з повторною неявкою представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON], належним чином сповіщеного, про що в матеріалах справи є належні докази - розписки, без поважних причин. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. 21.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №OD7КА800000073, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12271,04 доларів США, термін повернення кредиту - 20.02.2013 року, 9% річних, предмет застави автомобіль БМВ -318 д/з ВН 0120 КМ (а.с.10). 21.02.2008 року між позивачем ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки б/н (а.с.20). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконують. Внаслідок неналежного виконання зобовязань заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитним договором станом на 21.05.2014 року складає 44869,05 доларів США, з яких: 7398,07 доларів США - заборгованість за кредитом; 2363,50 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3828,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 29121,78 доларів США - пеня; 21,33 доларів США - штраф (фіксована частина); 2135,61 доларів США - штраф (процентна складова). За результатами розгляду позовної заяви Банку, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.04.2015 року в задоволенні позову відмовлено. Проте, ухвалою судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року було частково задоволено касаційну скаргу банку, скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08.04.2015 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України вказала, що судами не було враховано, що кредитор у спірних правовідносинах має довести укладення кредитного договору і передачу коштів, а на боржникові лежить обовязок надання доказів належного виконання зобовязань за договором. Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №OD7КА800000073, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12271,04 доларів США, термін повернення кредиту - 20.02.2013 року, 9% річних, предмет застави автомобіль БМВ -318 д/з ВН 0120 КМ (а.с.10). 21.02.2008 року між позивачем ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки б/н (а.с.20). Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки від 21.02.2008 року. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2012 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 230009,55 гривень станом на 03.02.2012 року звернуто стягнення на предмет застави шляхом його передачі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із укладанням від імені [PERSON] договору відчуження будь-яким способом з іншою особою-покупцем із зняттям автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ для продажу. 25.07.2013 року представником банку, з метою подальшого продажу, було знято з обліку спірний автомобіль, а 05.08.2013 року проведено його оцінку. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу від 05.08.2013 року автомобіля марки «БМВ-318», державний номер [NUMBER], № кузова WBACG71000AR27426, ринкова вартість станом на дату оцінки складає 56000 гривень (а.с. 74-80). 05.09.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке діяло від імені [PERSON], і ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «БМВ-318», державний номер [NUMBER], № кузова WBACG71000AR27426, за умовами якого такий придбано за 56000 гривень, кошти від його реалізації направлено на погашення заборгованості [PERSON] (а.с. 120, 122-124). За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526, 629 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами, передбаченими ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом України. Статтею 24 ЗУ Про заставу, передбачено, що у випадках, коли суми вирученої від продажу предмета застави недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості передбаченої законодавством України. Коштами від реалізації предмета застави не було погашено повністю всієї суми заборгованості перед банком. Станом на 21.05.2014 року складає 44869,05 доларів США, з яких: 7398,07 доларів США - заборгованість за кредитом; 2363,50 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3828,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 29121,78 доларів США - пеня; 21,33 доларів США - штраф (фіксована частина); 2135,61 доларів США - штраф (процентна складова). Наявний у справі розрахунок боргу судом перевірений в частині заборгованості по кредиту, процентам та комісії, визнаний правильним. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 13.11 кредитно-заставного договору сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (п'ять) років. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться в ч. 2 п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання. Згідно доданого Банком до позову розрахунку, розмір пені становить 29121,78 доларів США, що значно перевищує загальну суму заборгованості по кредиту, процентам та комісії. Крім того, відповідно до розділу 13 умов кредитно-заставного договору пеня визначається в гривневому еквіваленті. Враховуючи відсутність доводів Банку щодо негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання, суд вважає можливим зменшити розмір пені, стягнувши з відповідачів на користь Банку пеню у розмірі, який дорівнює розміру основної заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, тобто в сумі 159278,66 гривень (13590,33 дол.США х 11.72 грн). В задоволенні решти позовних вимог Банку про стягнення пені треба відмовити. Отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості, яка станом на 21.05.2014 року складається з: 7398,07 доларів США - заборгованість за кредитом; 2363,50 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3828,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 159278,66 гривень - пеня; 21,33 доларів США - штраф (фіксована частина); 2135,61 доларів США - штраф (процентна складова). Згідно з нормами ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час сплати судового збору банком, судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку. За подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно з офіційним курсом валют НБУ станом на 21.05.2014 року курс 1 долара США дорівнював 11,72 грн. Отже, вирішуючи питання про визначення розміру судових витрат та враховуючи норми ч.1 ст.88 ЦПК України, ст.ст.4,6 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеної суми та з урахуванням курсу валюти НБУ станом на 21.05.2014 року, а саме в розмірі 3438,36 грн. (29337,60 дол. США Х 11,72 грн. Х 1%/100%) в рівних частинах, тобто по 1719,18 грн. з кожного.

Outcome: partial