Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач 13.08.2019 року звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрований відповідач - онук позивача [PERSON] , який з 2017 року не проживає за вказаною адресою без поважних причин. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації відмовляється, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщення. Просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.09.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, з урахуванням того, що представник позивач згоди на заочний розгляд справи не надав, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності учасників справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1994 року, виданого Управлінням житлово комунальним ГВАТ «Авдіївський коксохімзавод», зареєстрованого за №3310. За адресою: [ADDRESS] , зареєстрований онук [PERSON] , 1996 року народження, що вбачається з довідки Центра надання адміністравних послуг від 05.02.2019 за №07-29д. Відповідно до акту, складеного 04 грудня 2018 року, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , без співмешканців з 27.07.2013 року по теперішній час. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статі 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положенням\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог\~ст.ст. 76, 81 ЦПК України\~докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача, щодо визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS] , і створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратив право на користування вказаним житлом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved