Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач 24.05.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державної\~казначейської\~служби\~України 15\~350,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 200 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на незаконне переслідування з боку правоохоронних органів. Постановою суду від 27.06.2017р. закрито кримінальну справу за його обвинуваченням за ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Вважає, що його вина у вчинені інкримінованого злочину не доведена, не встановлена обвинувальним вироком. Таким чином він протягом 2,5 років без належних на то доказів, на підставі припущень обвинувачувався правоохоронними органами у скоєнні тяжких злочинів передбачених ч. 3 ст. 212 КК України , які не скоював. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжного заходу у виді «підписки про невиїзд» йому завдано моральну шкоду. Постановою суду його зобов`язано сплатити 15\~355,00 грн судових витрат за проведення повторної експертизи, які він вважає завданою йому матеріальною шкодою внаслідок незаконних дій правоохоронних органів. Посилається на свою невинуватість в скоєнні злочину. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської від 26.05.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської від 18.11.2017 року залучено співвідповідачів СБУ у Херсонській області, ДПІ у м.Херсоні, Прокуратуру Херсонської області та замінено відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області на належного - Державну казначейську службу України. На адресу суду відповідачами надано відзиви в яких вони просять відмовити в задоволенні позовних вимог як безпідставно заявлених.( а.с.91-92, 96-98,107-111). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2020 року справа № 766/8892/17 надійшла до провадження судді Войцеховської Я.В. Ухвалою від\~30.04.2020р. прийнято до провадження цивільну справу, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовчому судовому засіданні уточнив позовні вимоги просив стягнути з Державної\~казначейської\~служби\~України 15\~355,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 500 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.06.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 29.10.2020р. первісних відповідачів Державну\~податкову\~інспекцію у\~м.Херсоні\~та\~Прокуратуру\~Херсонської\~області замінено на належних - Головне управління\~Державної податкової\~служби у\~Херсонській області,\~Автономній республіці\~Крим та\~м.Севастополі та Херсонську обласну прокуратуру. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги просив їх задовольнити. Представник Державної\~казначейської\~служби\~України в особі представника Державної\~казначейської\~служби\~України в Херсонській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог як безпідставних. Просив при розгляді\~справи новим\~складом суду врахувати наданий раніше відзив. Представники Служби безпеки\~України\~у\~Херсонській\~області та Херсонської обласної прокуратури в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог як безпідставних. Просили при розгляді справи новим складом суду врахувати раніше надані відзиви. Представник Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив від Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області який відповідач просить врахувати при прийнятті рішення судом. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1-4\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1, ч.3,\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Постановою старшого слідчого відділу СБУ України в Херсонській області від 28.12.2011р. [PERSON] пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 212 ч.3, 28 ч.2, 366 ч.2 КК України (а.с. 5-12). Постановою старшого прокурора прокуратури Комсомольського району м.Херсона від 05.06.2014р. обвинувачення [PERSON] змінено на ч.1 ст.366 КК України ( а.с.13-22) Постановою Комсомольського районного суду м.Хесрона від 27.06.2014р. справа № 2114/1725/12 кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за ч.1 ст. 366 КК України закрита у зв`язку із закінченням строків давності. Скасовано запобіжні заходи та заходи забезпечення. Стягнуто судові витрати за проведення експертизи. З даної постанови вбгається, що підсудні та їх захисники просили закрити кримінальну справу за їх обвинуваченням у зв`язку із закінченням строків давності. Постанова надрала чинності 07.07.2014р. ( а.с.26-35). Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За змістом положень ст.44\~КК України звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Таким чином суд не може прийняти до уваги твердження позивача про незаконне переслідування, оскільки в цьому випадку закриття кримінальної справи за строками давності виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені кримінальним кодексом та зазначеним законом підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49\~КК України не слід вважати реабілітуючими. Сума, яку позивач вважає матеріальною шкодою, була стягнута з нього, згідно Кримінально- процесуального законодавства в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Рішення суду про закриття кримінальної справи та стягнення витрат позивачем не оскаржувалося та набрало законної сили. Згідно роз`яснень, які містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки слідчого, прокурора під час досудового розслідування, яка б знаходилася у причинно-наслідковому зв`язку з негативними наслідками для позивача. Законність пред`явленого обвинувачення не є предметом даного спору і не досліджується судом. Виходячи з наведених обставин справи, суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши матеріалами справи заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено заподіяння йому шкоди правоохоронними органами, протиправної поведінки з боку даних органів та наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення на його користь шкоди за рахунок Державного бюджету України.

Outcome: dismissed