Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач 19.11.2020 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. У січні 2019 року він отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2018 року з примусового виконання виконавчого напису № 21535 від 17.11.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 365200,65 грн. Позивач суму боргу не визнає, вважає, що вказаний виконавчий напис було видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. \~всупереч вимог діючого законодавства, зокрема ст.\~87,88 Закону України «Про нотаріат». Крім того вказує, зазначає, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та зазначив, що строк , за який провадиться стягнення складає 2736 днів, а саме з 23.04.2010 року по 19.101.2017 року, однак період стягнення перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги з дня виникнення яких минуло більше трьох років, тому вчинення виконавчого напису протирічить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 21535 від 17.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою суду від 25.01.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Від представника АТ КБ «ПриватБанк» О. Л. Крилової до суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 25-29) з доданими до нього документами, згідно відзиву просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 23.04.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10129,05 доларів США зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 120% на ріку на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення ст.ст. 526, 527,530 ЦК України позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, у тому числі і ті, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання виписку про рух коштів. Щодо строку за котрим здійснюється стягнення за виконавчим написом, то оскільки сторони не погодили строк повернення по кредитному договору від 23.04.2010 року, то відповідно до ст. 530 ЦК України строк виконання зобов`язання має відраховуватись з моменту пред`явлення вимоги про усунення порушень, що направлена на адресу позивача 26.10.2017 року, тому з цієї дати має відраховуватись трирічний строк звернення до нотаріуса. Отже з урахуванням викладеного, банком правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за період з 23.04.2010 року по 19.10.2017 рік, та нотаріусом правомірно, в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вчинено виконавчий напис. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. надано суду 13.04.2021 року копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис від 17.11.2017 року за № 21535 (а.с. 50-60). Пояснень чи відзиву на позов від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. до суду не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.04.2010 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 54). Відповідно до вказаної заяви, відповідач, ознайомившись із переліком послуг, що можуть бути надані, а саме: 1) платіжна картка кредитка «Універсальна»; 2) зарплатна картка; 3) картка Gold; 4)пенсійна картка; 5) ощадкнижка; 6)дебетова особиста картка, зазначив, що бажає оформити на своє ім`я дебетову особисту картку. З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2017 року [PERSON] було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 23.04.2010 року (а.с. 40-42). Як вбачається з документів, надісланих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. та на підставі яких був вчинений виконавчий напис від 17.11.2017 року за № 21535, 17.11.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. із заявою на вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , до якої додані Анкета заява від 23.04.2010 року, розрахунок заборгованості по договору від 23.04.2010 року, письмова вимога про усунення порушень, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку, опис вкладення в цінний лис, довіреність представника банку та паспорт представника банку (а.с. 52-60). 17.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. було вчинено виконавчий напис за № 21535щодо стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з [PERSON] заборгованості, не сплаченої в строк за кредитним договором від 23.04.2010 року (а.с. 51). З копії вказаного напису вбачається, що строк за який провадиться стягнення складає 2736 днів, а саме з 23.04.2010 року по 19.10.2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 365200,65 грн. з урахуванням : заборгованості за тілом кредиту у розмірі 238938,64 грн., нарахованих відсотків у розмірі 93293,97 грн., нарахованої пені у розмірі 15101, 34 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн., заборгованість по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 17366,70 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису складають 1800, 00 грн. Судом встановлено, що на виконання вказаного виконавчого напису № 21535 від 17.11.2017 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, Логвиненко Т. М. в рамках ВП № 57940280 винесено 19.12.2018 року постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.10). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~ (далі - Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Безспірністю у розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18. Як вбачається із матеріалів справи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за № 21535 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором б/н від 23.04.2010 року року, який було укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк». При цьому, як вбачається із матеріалів справи, 23.04.2010 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву, відповідно до змісту якої [PERSON] просив ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТКБ «ПриватБанк» надати послуги з оформлення дебетової особистої картки. Крім того, наявна в матеріалах справи заява-анкета [PERSON] не містить зазначення кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна», відповідна графа не заповнена, не містить умов нарахування відсотків, пені, або штрафів. Натомість, як вбачається із копій документів щодо вчинення виконавчого напису № 21535 від 17.11.2017 року відносно [PERSON] , ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з з 23.04.2010 року по 19.10.2017 року нараховував відсотки у розмірі 93293,97 грн., пеню у розмірі 15101, 34 грн. та штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн., заборгованість по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 17366,70 грн (а.с. 52-56). Крім того, з наданих суду приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. документів, поданих ПАТ КБ «ПриватБанк» для вчинення спірного виконавчого напису, вбачається, що відповідачем в якості додатків до заяви про вчинення виконавчого напису вказано засвідчену виписку з особового рахунку боржника, однак всупереч вказаному з наявних у справі документів вбачається, що до нотаріуса було надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.04.2010 року станом на 19.10.2017 року. Наданий відповідачем розрахунок заборгованості являє собою одностороннє твердження представника банку щодо наявності певного розміру заборгованості, яка виникла у певний період, яка не підтверджує безспірність заборгованості. При цьому, на підставі вказаного розрахунку заборгованості, суд позбавлений можливості встановити, що вказана у виконавчому написі заборгованість за кредитним договором, вірно нарахована саме за період з 23.04.2010 року по 19.10.2017 року, оскільки містить заборгованість, починаючи з дати 02.06.2015 року (а.с. 55). Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з документів, поданих ПАТ КБ «ПриватБанк» до приватного нотаріуса вбачається спірність вимог кредитора, тому виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved