Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач 13 березня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 08.12.2015 року [PERSON], керуючи мотоциклом [NUMBER], [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 р. На момент ДТП діяв договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ДІМ Страхування». До позивача із заявою про страхове відшкодування звернувся власник пошкодженого автомобіля, та позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 14930 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Разом з тим, відповідач всупереч нормам законодавства відповідач не повідомив позивача про настання ДТП. Також, відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року, в момент ДТП відповідач перебував у стані алкогольного спяніння. З метою досудового врегулювання питання, позивач направив відповідачу претензію № 629 від 01.06.2016 року, але відповіді не надходило. Позивач просив у порядку регресу стягнути з відповідача суму в розмірі 14 930 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, письмових заяв від нього не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що у 2015 році року між ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ Страхування» (на момент укладення договору «Страхова компанія «Дніпроінмед») та [PERSON]укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0165884 на мотоцикл [NUMBER] (а.с.9). Встановлено, що 08.12.2015 року о 15.00 год., водій [PERSON], керуючи мотоциклом [NUMBER], по вул. Камунарівська в м. Дніпро, в районі будинку № 105, під час руху не впорався з керуванням та змінив напрямок руху вліво, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП (а.с.38-39,40). Згідно п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства, у разі настання ДТП, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, у порядку, передбаченому п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу, та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Такого обов'язку відповідач [PERSON] не виконав, письмово не повідомив про настання страхового випадку, який стався 08.12.2015 року. З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] письмово не повідомив страховка ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ Страхування», з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про ДТП, яка сталась 08.12.2015 року. Встановлено, що згідно страхового акту № 903337 від 14.01.2016 року вартість страхового відшкодування за ремонт автомобіля [NUMBER] становить 14930 гривень 00 копійок (а.с.41). 14.01.2016 року позивачем виплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля [NUMBER] в сумі 14930 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 5768 від 14.01.2016 року (а.с.44). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.1. статті 38 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки постановою Ленінськогорайонного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року було встановлено, що саме водій [PERSON] винен у пошкодженні транспортних засобів, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, суд вважає, що у позивача виникли законні підстави для подання регресного позову до відповідача про стягнення страхового відшкодування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд встановив, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., і тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved