Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої діє представник-адвокат Візінський В.В., звернувся в суд з позовом до Виноградської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05.06.1989р., випискою з інвентаризаційних матеріалів від 20.11.2018р. та довідки Виноградської сільської ради Городенківського району № 917 від 05.12.2018 року головою колгоспного двору по [ADDRESS] був батько позивача [PERSON]. За вказаним господарством закріплено земельну ділянку площею 0,25 га. Згідно заповіту [PERSON] усе належне йому майно заповів [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті залишилось майно – вищезгаданий житловий будинок. Звернувшись до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивач отримав Постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв’язку з тим, що не визначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться по [ADDRESS]. Звітом про оцінку житлового будинку по [ADDRESS] визначено, що ринкова вартість даного будинку становить 167 329,00 грн. Старони, їх представники в судове засідання не з’явилися. Представник позивача-адвокат Візінський В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Виноградська сільська рада подала заяву про розгляд справи без представника сільської ради, ухвалу суду визнають. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз’яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 5 червня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 33 від 13.02. 1989 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташований в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 917 виданою 05.12.2018 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району доводиться, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON]. Станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 916, виданою 05.12.2018 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO] року у віці 43 років у с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 27 від 24.12.2003 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24.12.2003 року Виноградською сільською радою. Згідно довідки № 198 виданої 20.03.2019 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району [PERSON], [INFO], який помер [INFO] р. в сільській раді шлюб та народження дітей не реєстрував. За заповітом, посвідченим 16.02.2009 р. секретарем виконавчого комітету Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], що мешкає в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 5. [PERSON] помер [INFO] року у віці 83 років в с.Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 23.01.2014р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23.01.2014 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті ([INFO].) [PERSON] проживав та був зареєстрований [ADDRESS], разом з ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 915 виданою 05.12.2018 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO] року у віці 77 років в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області. актовий запис № 3 від 27.01.2014 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27 січня 2014 року виконавчим комітетом Виногрдаської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] виданого 08.09.1956 року Виноградською сільською радою Гвіздецького району Станіславської області слідує, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. З копії спадкової справи № 97/2014 наданої суду державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. вбачається, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON]. 24.03.2014 року подав до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті тата [PERSON] [INFO] року та 06.05.2015 року позивач подав до Городенківської РДНК заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] Копіями свідоцтв про право на спадщину зазаповітом виданих 14.11.2014 року та 06.05.2015р. державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованих в реєстрі за № 1528, 1530 та 377 (спадкова справ а№ 97 від 24.03.2014р.) доводиться, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, яка складається з : земельної ділянки розміром загальної площі 0,9052 га кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; земельної ділянки розміром загальної площі 0,1754 га кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 58,9 в умовних кадастрових гектарах без визначеної межі цієї частки в натурі, що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Городенківською РДНК 11.05.2007 року за № 985. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38894559, 38894615 від 14.11.2014 року та № 40319463 від 06.05.2015 року виданих Городенківською районною державною нотаріальною конторою свідчать про те, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON], спадкоємець [PERSON], номер у спадковому реєстрі № 55891232 ( номер у нотаріуса 97). Наведене свідчить про те, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON]. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. До спадкового майна належить житловий будинок по [ADDRESS]. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 59/02-31 від 12.02.2019р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок по [ADDRESS] у зв’язку із тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилося до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 8797 виданою 20.11.2018 року ОКП «Коломийським МБТІ» доводиться, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 200 зареєстровано право власності за [PERSON] головою колгоспного двору по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності видане Городенківським РВК 5.06.1989р на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989р. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1959р., а господарські будівлі збудовані в 1960, 1970,1985 р., їх інвентаризаційна вартість становить 167 329 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в розмірі 0,2500 га, що стверджується довідкою № 918 виданою 05.12.2018 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved