Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2013 р. звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації Жовтневої райдержадміністрації м.Києва від 18.12.1998 р. № 3133 про приватизацію квартири [ADDRESS] відносно [PERSON] та свідоцтва про право власності на житло від 18.12.1998 р. відносно [PERSON], просив визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його дружина [PERSON] займалась приватизацією квартири, та при оформленні документів поставила підпис за [PERSON] не розуміючи наслідків такої дії. Відповідач [PERSON] на момент приватизації квартири в ній не проживала, своєї згоди на приватизацію квартири не давала і заяви на приватизацію квартири не підписувала. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов»язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Ухвалою суду від 24.06.2014 р. в якості 3-ї особи до участі в справі залучено Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної м.Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 15.10.2014 р. за клопотання представника позивача в якості відповідачів залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги, просив визнати недійсним розпорядження органу приватизації Жовтневої райдержадміністрації м.Києва від 18.12.1998 р. № 3133 про приватизацію квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 18.12.1998р. Обгрунтовуючи тим, що відповідач [PERSON] на момент приватизації в квартирі не проживала, своєї згоди на приватизацію не давала, заяву на приватизацію не підписувала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що про приватизацію квартири відповідач дізналась з позовної заяви. Згоди на приватизацію квартири не давала, ніяких документів щодо приватизації квартири не підписувала, на час приватизації в квартирі не проживала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та пояснила, що в 1998 р. займалась приватизацією квартири [ADDRESS], на той час в квартирі була зареєстрована дочка [PERSON], яка в квартирі не проживала та вона поставила замість дочки підпис в заяві про передачу квартири у власність. Дочку про приватизацію квартири не повідомила. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, надіслали заяви про визнання позову та просили розглядати справу у їх відсутність. Представник Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, просив слухати справу у відсутність представника та надав пояснення, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов»язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держкомунгоспу від 15.09.1992 р. № 56 при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує житловий будинок, довідку про склад сім»ї та займані приміщення. В довідці вказуються члени сцм»ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Підстав для відмови в приватизації не було. Представник Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної м.Києві державної адміністрації» в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) із розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 2, 3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Судом встановлено, що в 1998 р. до керівника органу приватизації із заявою про передачу в приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] звернулась [PERSON]. В заяві зазначено, що згоду на приватизацію квартири дали [PERSON], [PERSON], [PERSON] До заяви про передачу в приватну власність квартири було додано довідку про склад сім»ї наймача квартири, в якій зазначено, що в квартирі мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону «Про приватизацію житлового фонду»: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст.41 ЦК України (в редакції 1963 р.) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Статтею 48 ЦК України (в редакції 1963 р.) встановлено, що недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону. 18.12.1998 р. органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м.Києва було прийнято розпорядження № 3133 про передачу квартири [ADDRESS] в приватну спільну власність. Згідно з розпорядженням органу приватизації від 18.12.1998 р. № 3133 було видано 18.12.1998 р. свідоцтво по право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]: [PERSON] та членам її сім»ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02.12.2006 р. Як зазначила представник відповідача [PERSON] на момент приватизації квартири, відповідач було повнолітньою, згоди на приватизацію квартири не давала, заяву про передачу квартири у приватні власність не підписувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вона поставила підпис замість дочки [PERSON] в заяві до органу приватизації про передачу квартири у власність. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України. Ст.ст.60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов»язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] згоди на приватизацію квартири не давала, розпорядження та свідоцтво про право власності від 18.12.1998 р. не відповідає вимогам закону і має бути визнано недійсним. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved