Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.1978 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Матір'ю позивачки [PERSON] є [PERSON] (а.с. 3). Рішенням Краматорського народного суду Донецької області від 10.07.1978 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.45). [PERSON] на праві власності належала квартира за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та технічним паспортом на квартиру. Право власності на зазначену квартиру [PERSON] набув 26.05.1993 року відповідно до рішення Виконкому Краматорської міської ради від 18.05.1993 року №1849/2 (а.с.5-7). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.4). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця мешкання (а.с. 10). Згідно довідки Другої Краматорської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відкрита спадкова справа №428/2017 від 21.09.2017 року. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася донька спадкодавця, [PERSON], [INFO]. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які подали заяву про прийняття спадщини, немає, свідоцтва про право на спадщину видані не були (а.с.32). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що 22.05.1996 року Першою Краматорською державною нотаріальною конторою Донецької області було посвідчено заповіт за реєстровим №1-2102 від імені [PERSON] (а.с.34). Як вбачається з копії спадкової справи №428/2017 від 21.09.2017 року, нотаріусом було зроблено запит до Першої Краматорської державної нотаріальної контори щодо надання копії заповіту (а.с.35 зворотній бік) та отримана відповідь від державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори про неможливість надати відомості щодо заповіту, посвідченого 22.05.1996 року за реєстровим №1-2102 від імені [PERSON], оскільки архівні документи за 1996 рік передані на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, з яким відсутній поштовий зв'язок (а.с.36). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2018 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Відмова мотивована тим, що нотаріусом отримано відповідь від Першої Краматорської державної нотаріальної контори про неможливість надати відомості по заповіту, який посвідчений 22.05.1996 року від імені [PERSON], у зв'язку з тим, що архівні документи за 1996 рік передані на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який на даний час знаходиться у районі проведення антитерористичної операції (а.с. 8). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON], отже відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги за законом. Як спадкоємець першої черги за законом, позивач зверталася до нотаріальної контори про прийняття спадщини на майно, яке належало померлому [PERSON], однак позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, що підтверджується постановою нотаріуса. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, або в разі втрати документа, який засвідчує його право. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги той факт, що позивач вичерпала усі наявні заходи для отримання спадщини після померлого батька [PERSON], але не має можливості у нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину, оскільки постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.01.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті її батька. Враховуючи, що на даний час відсутній оригінал або копія заповіту, який зареєстрований 22.05.1996 року у спадковому реєстрі за № 1-2102, відсутні докази того, що [PERSON] заповів своє майно іншій особі, а також той факт, що окрім позивача інші спадкоємці за законом або заповітом не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У даному випадку, позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, тому її право підлягає захисту шляхом визнання права власності у порядку спадкування на квартиру за адресою [ADDRESS], яка належала на праві власності померлому [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved