Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] (діє в інтересах своїх неповнолітніх та малолітніх дітей) звернувся до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області з позовом, уточнивши позовні вимоги в підготовчому провадженні та зазначивши, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , [INFO] . Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,877 га, кадастровий номер 1225980300:01:002:0311, розташованої на території Олексіївської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,32 га, кадастровий номер 1225980300:01:001:0362, розташованої на території Олексіївської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акта про право приватної власності на землю. 16.08.2019 [PERSON] , діючи особисто від себе, звернувся до приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Григор`євої О.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки як спадкоємець першої черги за законом. Однак, не зміг оформити право на спадщину, оскільки пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. В той же час, [PERSON] має дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є внуками [PERSON] , тобто спадкоємцями п`ятої черги за законом. На час смерті спадкодавця діти були малолітніми, тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. На підставі викладеного, приватному нотаріусу Григор`євій О.Л. були надані відповідні документи щодо видачі неповнолітнім [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їх діда [PERSON] , проте нотаріус відмовила у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, оскільки рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у справі № 198/620/16-ц спадщину у вигляді належних померлому земельних ділянок визнано відумерлою та право власності на земельні ділянки зареєстровано за Олексіївською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області. За таких обставин, [PERSON] вважає, що порушені права його дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як онуків [PERSON] на отримання спадщини, тому в їх інтересах змушений звернутись до суду та просить (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,877 га, кадастровий номер 1225980300:01:002:0311, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,32 га, кадастровий номер 1225980300:01:001:0362, розташовані на території Олексіївської сільської ради Дніпропетровської області, по 1/3 частці за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Крім того, просить передати вказані земельні ділянки спадкоємцям в натурі. Ухвалою від 25.05.2020 позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У встановлений строк [PERSON] недоліки усунув та надав суду необхідні документи. 03.06.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано докази. 10.07.2020 [PERSON] уточнив позовні вимоги та склад учасників справи. 05.08.2020 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання 12.08.2020 не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, при цьому повідомив, що оригінали документів про право власності померлого [PERSON] на земельні ділянки у спадкоємців відсутні, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив слухати справу за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали цивільної справи № 198/620/16-ц, вважає вимоги обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, вчиненого виконкомом Олексіївської сільради Юр`ївського району Дніпропетровської області 17.05.2010, номер актового запису 4 (а.с. 70-71). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,877 га, кадастровий номер 1225980300:01:002:0311, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,32 га, кадастровий номер 1225980300:01:001:0362, розташованих на території Олексіївської сільської ради Дніпропетровської області. Земельні ділянки належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Юр`ївської державної нотаріальної контори 14.08.2008 за реєстровим номером 1537, та державного акта на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 15.02.1999 Олексіївською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 08 (а.с. 11, 21 цивільної справи № 198/620/16-ц). Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261, 1264 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п`яту чергу право на спадкування мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. При цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Померлий [PERSON] був батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 71-72). Отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. Як виходить з матеріалів спадкової справи № 56/2019 до майна померлого [PERSON] , його син [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, тому постановою приватного нотаріуса від 16.09.2019 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно (а.с. 90-91). В свою чергу, [PERSON] відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.10.2003, серії [NUMBER] від 28.09.2007 та серії [NUMBER] від 15.06.2009, є батьком позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а останні відповідно являються внуками померлого [PERSON] (а.с. 12, 15, 18). Тобто, неповнолітні та малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких подано позов, є спадкоємцями п`ятої черги за законом після смерті свого діда [PERSON] . На момент смерті дідуся всі діти були малолітніми. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною 4 статті 1273 ЦК України визначено, що батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Матеріали спадкової справи № 56/2019 не містять інформації про наявність заповіту, спадкового договору, виданих свідоцтв про право на спадщину, про інших спадкоємців за заповітом або законом, відомостей про відмову від спадщини. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як внуки [PERSON] отримали право на спадщину після смерті дідуся, оскільки їх батько [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги пропустив строк для прийняття спадщини (іншими словами не прийняв спадщину). З огляду на те, що особи, в інтересах яких подано позов, на момент смерті спадкодавця були малолітніми, вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 23 квітня 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки з кадастровими номерами 1225980300:01:002:0311 та 1225980300:01:001:0362, однак їм постановою приватного нотаріуса Григор`євої О.Л. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих причин, що право власності на земельні ділянки зареєстровано на підставі рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 про визнання спадщини відумерлою (справа № 198/620/16-ц) за Олексіївською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області (а.с. 39-40). Враховуючи викладене, суд відмічає, що наявність рішення суду про визнання спадщини відумерлою стала тією обставиною, що унеможливила отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання на підставі Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» правонаступником всіх прав та обов`язків Олексіївської сільради стала Юр`ївська селищна рада Дніпропетровської області, до якої серед іншого перейшло і право комунальної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1225980300:01:002:0311 та 1225980300:01:001:0362, які за життя належали [PERSON] . Судом витребувано та досліджено матеріали цивільної справи № 198/620/16-ц, яка розглядалась Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за заявою керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, поданої в інтересах Олексіївської сільради Юр`ївського району Дніпропетровської області, про визнання відумерлою спадщини у вигляді земельних ділянок, належних померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2008 та державного акта на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 15.02.1999. Під час розгляду судом вказаної справи про визнання відумерлою спадщини Олексіївською сільрадою не було подано інформацію про те, що у померлого власника землі є спадкоємці п`ятої черги за законом (малолітні внуки), які в силу закону вважаються такими, що прийняли спадщину. Статтею 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усуненні їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Зважаючи на встановлені цивільним законодавством правила відкриття та прийняття спадщини, саме на час відкриття спадщини визначається її склад та коло спадкоємців, адже в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України у разі прийняття останніми спадщини вони набувають права не лише на майно, виявлене в момент відкриття спадщини, але й на майно, що було в наявності в день смерті спадкодавця, але з тих чи інших причин виявилося у володінні третьої особи. Отже, право на захист спадкових прав виникає у спадкоємця з моменту прийняття ним спадщини. Беручи до уваги, що позивачі не позбавлені можливості звернутись до суду апеляційної інстанції зі скаргою на вказане рішення в порядку, передбаченому статтею 352 ЦПК України, суд разом з тим зазначає наступне. Сама по собі легітимна мета забезпечення правової визначеності не є достатньою підставою для позбавлення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права на отримання набутого у спадщину майна. Олексіївська сільрада, в інтересах якої було подано заяву про визнання спадщини відумерлою, як орган опіки та піклування повинна була з більшим ступенем добросовісності віднестись до вирішення питання про наявність або відсутність підстав для визнання спадщини відумерлою. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Так, за ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Звідси можна дійти висновку, що можливість вибору способу захисту порушеного права обмежується лише за умови, що відповідний спосіб захисту прямо заборонений законом. Цей принцип також зводиться до наступних положень: 1) обраний позивачем спосіб захисту порушеного права повинен мати наслідком реальне поновлення порушеного права; 2) вибір способу захисту повинен здійснюватися з урахуванням характеру та наслідків відповідного правопорушення. Навіть якщо припустити, що рішення суду про визнання спадщини відумерлою буде скасовано судом апеляційної інстанції, позивачі не отримають поновлення своїх порушених прав, адже наслідком визнання спадщини відумерлою став перехід та реєстрація права власності на належну померлому [PERSON] нерухомість за Олексіївською сільрадою Юр`ївського району Дніпропетровської області (а після об`єднання громад право власності перейшло до Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області), тому не виключена необхідність повторного звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації права комунальної власності на спірне майно. На думку суду роль інституту переходу відумерлого майна у власність територіальної громади полягає передусім в усуненні ситуації безхазяйності спадщини та її негативних наслідків, тому поновлення прав спадкоємців, які прийняли спадщину у вигляді нерухомого майна (визнаного судом відумерлою спадщиною), може відбуватись шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на спадкове майно та витребування його від органу місцевого самоврядування у разі, якщо воно збереглось в натурі. А з урахуванням обставин справи (відсутність у позивачів оригіналів документів про право власності померлого на нерухоме майно, що в силу ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку) саме такий спосіб захисту прав є найбільш ефективним, відповідає характеру порушення та дозволить відновити порушені права спадкоємців без додаткового звернення до суду. Судом також взято до уваги, що за змістом ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем - це одностороннє волевиявлення, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є проявом принципів диспозитивності і змагальності. Так, уповноважений представник відповідача Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області у відзиві на позов не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог, при цьому у суду відсутні відомості про те, що така позиція у справі порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивачі є спадкоємцями за законом, які в силу положень законодавства вважаються такими, що прийняли спадщину, спадкодавцю належало спірне майно, оригінал документа, що посвідчує право власності на спадкове нерухоме майно, втрачено, суд вважає можливим визнати за позивачами право власності на земельні ділянки розташовані на території Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved