Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач 25 грудня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Дніпрогаз» про встановлення суми заборгованості за надані послуги з урахуванням позовної давності та про спонукання до укладення договору надання послуг. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є споживачем у сфері послуг відповідача. За законом у ПАТ «Дніпрогаз» на кожного споживача має бути відкритий окремий особовий рахунок та абонентська книжка, а споживач і виконавець послуг повинні укласти договір про надання послуг споживачеві. На 01 січня 2006 року у ПАТ «Дніпрогаз» був відкритий рахунок на [PERSON] (попереднього власника квартири). У грудні 2012 року позивач почав переоформляти особовий рахунок на своє ім'я. 12 грудня 2012 року позивач отримав абонентську книжку та почав процедуру укладення договору на надання послуг з газопостачання. Однак позивач не згоден з сумою заборгованості в розмірі 195,57 грн. Зазначений борг складається із поточного платежу за жовтень 2012 року та боргу в сумі 162,83 грн., який утворився до придбання позивачем квартири. 16 грудня 2012 року позивач склав протокол розбіжностей та надав його відповідачу, однак відповіді не отримав. У 2013 році позивачу почали надходити попередження ПАТ «Дніпрогаз» про припинення газопостачання. Позивач стверджує, що з 2000 року не має боргу за надані послуги з газопостачання. Уточнивши позовні вимоги в редакції 14 березня 2014 року позивач просив суд задовольнити заяву про застосування строку позовної давності; встановити, що на 01.11.2013 року заборгованість у сумі 195,57 грн. складається із поточного платежу за жовтень 2013 року у сумі 48,81 грн. та боргу в сумі 146,76 грн., який виходить за межі трирічного строку позовної давності; встановити, що на 01.11.2013 року сума заборгованості споживача перед ПАТ «Дніпрогаз» становить 0,00 грн.; визнати заборгованість позивача перед відповідачем у сумі 146,76 грн. нікчемною та такою, що не підлягає стягненню; зобов'язати відповідача списати заборгованість позивача у сумі 146,76 грн.; зобов'язати відповідача виконати вимоги ст. ст. 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 638 ЦК України, укласти з позивачем договір надання послуг з газопостачання з урахуванням протоколу розбіжностей та суми заборгованості, встановленої із застосуванням строку позовної давності. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Дніпрогаз» - Кондратенко Д.А. просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 липня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7438, зареєстрованого в ДМБТІ 04 вересня 1998 року (а.с. 20). ПАТ «Дніпрогаз» надає позивачу послуги з газопостачання на підставі Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246. Згідно довідки ПАТ «Дніпрогаз» від 14 березня 2014 року у [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] станом на березень 2014 року існує заборгованість за спожитий природний газ в сумі 198,69 грн. (а.с. 49-50). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. На підставі ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Для укладення договору або внесення змін до нього споживач на вимогу газопостачального підприємства повинен пред'явити: документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України); для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює); технічний паспорт на будівлю або домову книгу; документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ними. Відповідно до п. 17 Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. На підставі п. 29 Правил споживач зобов'язаний: укласти договір в письмовій формі; пройти інструктаж з безпечного користування газом у побуті, в тому числі ознайомитися з інструкцією з правил безпечного користування газовими приладами і пристроями; виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил; своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання; забезпечувати збереження і цілість лічильників газу та пломб на них; та ін. Відповідно до ч. 1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Щодо позовних вимог [PERSON] про застосування строків позовної давності суд зауважує наступне. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки ПАТ «Дніпрогаз» не було заявлено вимогу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з газопостачання, то в суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Крім того, іншими власниками квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] не пред'являлись вимоги до ПАТ «Дніпрогаз». Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] незаконні, необґрунтовані, недоведені та безпідставні, а, отже, задоволенню не підлягають. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то в силу ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed