Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач 20.03.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплачених коштів за кредитним договором та договором застави у розмірі 96 037,22 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та судового збору у розмірі 961,06 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Терра Банк» було укладено кредитний договір № К/2012-45-20, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 95 000,00 грн., строком з 17.12.2012 року до 15.07.2013 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 27 % річних, з цільовим призначенням на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та ПАТ «Терра Банк» було укладено договір застави майнових прав № МП/2012-46-20 за договором банківського вкладу від 17.12.2012 року, за яким він виступив заставодавцем та надав у заставу Банка майнові права за договором банківського вкладу № ВУ-67237:980 від 16.10.2012 року, укладеного між ним та ПАТ «Терра Банк». [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим у нього перед Банком утворилася заборгованість у розмірі 96 037,22 грн.. Банк задовольнив свої вимоги за рахунок заставодавця, так як це було передбачено договором застави. Виконання обов'язку боржника заставодавцем (майновим поручителем) спричиняють за собою перехід до майнового поручителя прав кредитора у зобов'язанні. 20.01.2014 року він направив [PERSON] вимоги щодо повернення сплачених коштів за кредитним договором, але вона залишилася без задоволення та була проігнорована. У зв'язку з тим, що він був змушений звернутися до фахівця у галузі права для отримання правової допомоги та представництва інтересів у суді, поніс певні витрати. В судове засідання 28.08.2014 року з'явився представник позивача [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреностей від 01.08.13), який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча повідомлявся належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, поважних причин щодо неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Окрім того, відповідач викликався до суду за оголошеннями, наданими до газет «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті», про що свідчать наявні в матеріалах справи екземпляри цих газет, у яких містяться оголошення про виклик відповідача у судове засідання призначене на 28.08.2014 року. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2012 року між [PERSON] (надалі відповідач, боржник) та ПАТ «Терра Банк» (надалі Банк) було укладено кредитний договір № К/2012-45-20 (надалі кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 95 000,00 грн., строком з 17.12.2012 року до 15.07.2013 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 27 % річних, з цільовим призначенням на споживчі цілі (а.с.4-12). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 208 ЦК України, до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою. Також, [PERSON] та ПАТ «Терра Банк» підписали Додаток до кредитного договору, яким було узгоджено та встановлено графік погашення кредиту, сукупна вартість кредиту, реальна процентна ставка та витрати пов'язані з наданням кредиту (а.с.15-15). З зазначеним додатком відповідач був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці додатку. В зазначеному додатку було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми відповідач має сплачувати на користь Банку для погашення наданого йому кредиту та відсотків за його користування. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Банк умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі, про що зазначено в позові. В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 17.12.2012 року між Банком та [PERSON] (надалі позивач, заставодавець) був укладений Договір застави майнових прав № МП/2012-46-20 за договором банківського вкладу від 17.12.2012 року, за яким він виступив заставодавцем та надав у заставу Банка майнові права на суму 100 000,00 грн. за Договором банківського вкладу № ВУ-67237:980 від 16.10.2012 року, укладеного між ним та ПАТ «Терра Банк» (а.с.16-21). Згідно пунктів 1.4.1., 1.5., 1.6., 1.8., 3.4.3., 5.1., 5.2. кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, сплатити проценти за його користування, та інші передбачені кредитним договором платежі. Згідно п. 4.1. виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується заставою майнових прав за Договором банківського вкладу № ВУ-67237:980 від 16.10.2012 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Терра Банк», на суму 100 000,00 грн.. Згідно ч.1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно ч.1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду, що також передбачено ст. 16 Закону України «Про заставу». Згідно п. 1.1. Договору застави майнових прав № МП/2012-46-20 за договором банківського вкладу від 17.12.2012 року цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору № К/2012-45-20 від 17.12.2012 року, укладеного між Банком та відповідачем, а також договорів про внесення змін та доповнень, що укладені та будуть укладені до нього в майбутньому. Відповідно до п. 1.3. договору застави сторони домовились про те, що за рахунок предмета застави, зазначеного в п. 2.1. цього договору, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги та відшкодувати витрати в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення вимог заставодержателя, що передбачені умовами кредитного договору та цього договору. Згідно п. 3.1.10. договору застави підписанням цього договору заставодавець засвідчує те, що йому добре відомі та зрозумілі всі положення кредитного договору, він розуміє усі правові наслідки невиконання або неналежного виконання кредитного договору та він розуміє всі правові наслідки невиконання або неналежного виконання договору застави. Згідно п. 5.1. договору застави заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, його реалізацію та одержання задоволення своїх вимог з вартості предмета застави на свій розсуд з урахуванням умов цього договору за умови настання невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно п. 5.2. договору застави за рахунок коштів, що отримані внаслідок реалізації предмета застави, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З позову вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед Банком утворилася заборгованість за кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у відповідача перед Банком, станом на 15.07.2013 року, виникла заборгованість у розмірі 96 037 (дев'яносто шість тисяч тридцять сім) гривень 22 копійки, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 95 000,00 грн.; - штраф згідно п. 5.3. кредитного договору - 950,00 грн.; - штраф згідно п. 5.2. кредитного договору - 87,22 грн.. Розрахунок заборгованості зазначений в позові (а.с.1). У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідачем та не погашенням наданого йому кредиту та плат по ньому, Банк пред'явив вимогу до позивача, так як це було передбачено договором застави. Згідно ч.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Позивач, виконуючі умови договору застави, задовольнив вимогу Банка та 15.01.2014 року сплатив на користь Банка кошти у розмірі 96 037,22 грн., що підтверджується квитанцією № 150345 від 15.01.2014 року (а.с.22) та довідкою ПАТ «Терра Банк», яка міститься у матеріалах справи, щодо сплати позивачем заборгованості відповідача за кредитним договором у вказаному розмірі. З зазначеного вище вбачається, що позивач замість відповідача виконав умови кредитного договору за яким відповідач отримав від Банка кошти на власні потреби. Згідно ч.1 та ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Згідно ч.2 та ч.3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивач реалізуючи своє право, надане йому ч.1 ст.512 ЦК України та як заставодавець за кредитним договором, за яким відповідач є боржником, заявив до нього свої вимоги, як новий кредитор. Зазначеним кредитним договором та договором застави не встановлені обмеження щодо заміни кредитора тому суд вважає, що позивач законно пред'явив до відповідача вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 962 (дев'ятсот шістдесят дві) гривні, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № ПН1001355 від 12.03.2014 року (а.с.3). Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 962,00 грн.. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача коштів, затрачених на правову допомогу, суд вважає за можливе їх задовольнити, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2014 року між позивачем та фахівцем у галузі права [PERSON] було укладено договір правової допомоги, згідно п.4.2. якого оплата за цим договором складає 3 000,00 (три тисячі) грн. (а.с.32). Судом встановлено, що позивач поніс витрати, які пов'язані з отриманням правової допомоги та представництва його інтересів у суді у розмірі 3 000,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 110984 від 11.06.2014 року, в якій платником вказаний позивач а отримувачем коштів [PERSON] за призначенням платежу (згідно договору правової допомоги від 20.01.2014 року). Враховуючи вищенаведене, суд, відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, також і ці витрати. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved