Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач 23.11.2015 року звернувся до Кілійського районного суду одеської області з позовом до Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області про надання додаткового строку, необхідного для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,61 га, розташованої на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області. За життя, а саме 13.08.2003 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла синові [PERSON]. В встановлений законом строк [PERSON] не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, так як мін мешкає в Кіровоградській області й не зміг вчасно приїхати. На даний час в позивача виникла необхідність оформити спадщину після смерті матері. На підставі цього позивач просить надати йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Представник позивача за довіреністю, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. А також за відсутності позивача. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази, судом достовірно встановлено: З державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 01.11.2001 року на підставі рішення 16 сесії XXIII скликання Старотроянівської сільської ради народних депутатів Кілійського району одеської області від 11.04.2001 року № 156/XVI-XXIII, вбачається, що [PERSON] передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,61 гектарів, розташовану на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] померла [PERSON], про що 04.01.2013 року складено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 04.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області. З довідки № 507 від 17.11.2015 року, виданої Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області, вбачається, що [PERSON], 1932 року народження, яка померла [INFO], була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. Від її імені складався заповіт. Відповідно до заповіту, складеного 13.08.2003 року та посвідченого секретарем Виконавчого комітету Старотроянівської сільської ради [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 62, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, та все те, що належало їй на день смерті, своєму синові [PERSON]. В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 2573/02-31 від 18.11.2015 року, винесеної державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області Станєвою В.Б., вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], через те, що ним був пропущений законодавчо встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] згідно ст. 1235 ЦК України та пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини з поважних причин. Відповідно ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим надати [PERSON] додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved