Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 березня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що вона, позивач, перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх синів, які проживають з нею, на утримання яких відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює. 6 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визнано малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб, про народження та довідки відомо, що сторони є батьками малолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою (арк. справи 4-7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дітей. Відповідач є матеріально забезпеченим, інших утриманців не має і тому, згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Статтею 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на дітей у розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача, про що просить позивач. У частині стягнення вказаного розміру аліментів з врахуванням того, що аліменти не повинні бути меншими, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, позивачу слід відмовити, так як, суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України, що узгоджується із правовою позицією, Верховного Суду у цивільній справі № 459/2181/17, постанова від 12.09.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial