Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.12.2016 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (далі - ПАТ НДПІ «Механобрчормет») про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що з 03.12.2007 по 16.09.2016 працював у ПАТ НДПІ «Механобрчормет», спочатку техніком відділу ЕТВ і АТП, а потім був переведений на посаду інженера першої категорії. 16.09.2016 звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, однак при звільненні йому не було виплачено заробітну плату за травень-вересень 2016 року у сумі 10610,23 грн., а загальний розмір виплати середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати з 17.09.2016 по 08.12.2016 складає 83 робочих днів, що становить 11845,76 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка проявляється в моральних стражданнях, через порушення звичайних умов життя, нормальних життєвих звязків, він був позбавлений засобів до існування, змушений був займати гроші у сторонніх людей, внаслідок чого порушився сон, апетит, погіршився стан здоровя. Моральну шкоду оцінює в 10000 грн.\~\~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача ПАТ НДПІ «Механобрчормет» - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала з підстав вказаних в письмових запереченнях наданих суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03.12.2007 по 16.09.2016 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ НДПІ «Механобрчормет», що підтверджується копією його трудової книжки серії АФ № 652785 (а.с. 10-12). 16.09.2016 звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки(а.с.12)ґ Згідно довідки ПАТ НДПІ «Механобрчормет» від 17.11.2016 №194 заборгованість [PERSON] по заробітній платі станом на 17.11.2016 складає 11010,23 грн.З цієї суми 13.09.2016 позивачу сплачено відповідачем 400 грн. (а.с.9, 13). Протягом судового розгляду 31.01.2017 ПАТ НДПІ «Механобрчормет» позивачу частково виплачено заробітну плату в розмірі 500 грн., що підтверджується випискою по рахункам (а.с. 24). Таким чином, з урахуванням всіх виплат, здійснених відповідачем на погашення заборгованості по оплаті заробітної плати позивачу, залишок невиплаченої заборгованості на день ухвалення рішення, становить 10110 грн. 23 коп. Вказаний розмір заборгованості підтверджується наступним розрахунком. Сума боргу на дату звільнення складає 11010 грн. 23 коп. Відповідачем сплачено 13.09.2016 400 грн. боргу, а 31.01.2017 500 грн. боргу. Отже, 11010 грн. 23 коп. 900 грн. = 10110 грн. 23 коп. З урахуванням проведеного розрахунку, який підтверджується письмовими доказами по справі, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по сплаті заробітної плати саме в розмірі 10110 грн. 23 коп. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені вст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100\~(далі\~Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється з виплат за попередні два місяці. Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Згідно п. 5 Порядку, нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. До виплат, які не враховуються при розрахунку середньої заробітної плати, відносяться, зокрема відпускні як виплати, отримані за період, коли працівник не виконував покладених на нього трудових обовязків; допомога з соціального страхування, у тому числі з тимчасової непрацездатності, матеріальна допомога як виплата, що не є базою для нарахування внесків. Таким чином, нарахована у лині 2016 року оплата лікарняних [PERSON] не враховується при розрахунку середньої заробітної плати. Враховуючи вище вказані норми, суд не приймає до уваги розрахунок середньоденної заробітної плати наданий позивачем, оскільки він здійснений з урахуванням лікарняних, отриманих останнім в липні 2016 року. Фактично середньомісячна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці, що передували звільненню, тобто липень 2016 року складає 671 грн. 43 коп., за серпень 2016 року складає 427 грн. 27 коп., а всього 671 грн. 43 коп.+427 грн. 27 коп. = 1098 грн. 70 коп. Липень 2016 року 22 робочі дні та серпень 2016 року - 22 робочі дні, а всього 44 робочі дні. Середньоденна заробітна плата позивача складає: 1098 грн. 70 коп./44=24 грн. 97 коп. Середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу в межах заявленого позивачем періоду з 17.09.2016 по 08.12.2016, тобто за 58 робочих днів, становить з розрахунку: 24 грн. 97 коп. (середньоденна заробітна плата) * 58 робочих днів вимушеного прогулу (10 робочих днів у вересні 2016 року + 20 робочих днів у жовтні 2016 року + 22 робочих дні у листопаді 2016 року + 6 робочих днів у грудні 2016 року) = 1448 грн. 28 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.09.2016 по 08.12.2016 в сумі 1448 грн. 28 коп. у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Також суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку в межах суми платежів за один місяць. Стосовно позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд звертає увагу, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В роз'ясненнях, що містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності, таку моральну шкоду позивачу повинен відшкодувати власник або уповноважений ним орган, законні права якого порушено, згідно з правилами ст.237-1 КЗпП України. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Разом з тим, суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27.07.2004 по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не надав жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». При встановленні розміру моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь душевних страждань, яких зазнав [PERSON], їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, порушення звичного ритму життя, а саме: позивач з травня 2016 року не отримував зароблені ним кошти, що змусило його брати у борг, що свідчить про наявність зміни звичного способу життя, зниження рівня життя, порушення звичайного укладу життя, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 500 грн. моральної шкоди, а в іншій частині відмовити. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Outcome: partial