Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач 14.10.2014 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про виселення з житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Пушкіна, 21 та стягнення з відповідача судові витрати у вигляді судового збору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Пушкіна, 21. В зазначеному будинку з 12.02.2009 зареєстрований відповідач [PERSON] Однак, вже протягом пяти років він не проживає за місцем реєстрації у звязку з тим, що він проживає в м. Одеса, що суттєво заважає позивачу вільно володіти та користуватися належним їй майном. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Представник Кілійської РС ГУДМС України в Одеській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак надав заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідач двічі викликався до суду на розгляд справи через оголошення у пресі відповідно до ч. 3. ст. 122 ЦК України, а саме через газету центральних органів виконавчої влади України «Урядовий курєр», однак в призначений час [PERSON] не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. На підставі вищезазначених письмових заяв суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224\~ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно довідки № 1269/02.01.23 від 01.10.2014 року, виданої Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, двір за адресою: с. Шевченкове, вул. Пушкіна, 21 на 1991 року відносився до категорії колгоспних дворів. До складу двору входили: голова домогосподарства [PERSON], померлий в 2009 році; дружина [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]. Довідка була дана на підставі по господарської книги Шевченківської сільської ради № 12. Згідно ст. 120 ЦК УСРС (що втратив чинність 01.01.2004 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до довідки № 1269/02.01.23 від 01.10.2014 року, виданої Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, в будинку за адресою: с. Шевченкове, вул. Пушкіна, 21 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Довідка видана на підставі по господарської книги Шевченківської сільської ради № 13. Згідно копії домової книги в житловому будинку №21, що знаходиться за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Пушкіна, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В ст. 41 Конституції України, ст. ст.\~316,\~317 ЦК України\~передбачено здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. У статті 6 ЖК України зазначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї \~за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм, наймач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом було достовірно встановлено, що [PERSON] не проживає в житловому будинку за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Пушкіна, 21, який належить позивачу та іншим членам її сімї на праві спільної сумісної власності. Поважність причин відсутності позивача за місцем реєстрації судом не встановлено. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житлом за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Пушкіна, 21. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду [PERSON] було сплачено 247 гривень судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією № 178 від 14.10.2014 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON]судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 247 гривень, понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved