Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі адвоката Козар М.В., звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила зняти арешт (заборону відчудження чи реєстрацію) на транспортний засіб NISSAN SUNNY, д.н. 25532 НЕ, який належить [PERSON] , накладений 07.02.2006 року слідчим Кириченко О.М [PERSON] в рамках розслідування кримінальної справи № 220606 і який внесений до даних автомобільної інформаційної системи, яка діяла до 2013 року. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме майна автомобіля марки NISSAN модель SUNNY, рік випуску 1991, тип транспортного засобу легковий хетчбек, реєстраційний номер [NUMBER] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Запорізьким МРЕВ-2 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 05.10.2002 року і зареєстрованого Запорізьким МРЕВ-2 УДВЇ УМВС України в Запорізькій області 05.02.2002 року. Даний автомобіль позивач прийняла у спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.05.2018 року, виданого державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 5-36 по спадковій справі 525/2017. 02.06.2019 року [PERSON] , звернувшись до Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області (територіального сервісного центру 2341) для перереєстрації транспортного засобу дізналась, що на автомобіль 07.02.2006 року в межах кримінальної справи № 220606 накладено арешт. Листом від 27.07.2018 року № М-395/40/02-2018 Дніпровський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області повідомив позивачу, що в 2006 році слідчим відділом Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області проводилось досудове розслідування по кримінальній справі № 220606, порушеній 10.01.2006 року за ч. 1 ст. 289 КК України, досудове розслідування проводилося слідчим Кириченко О.М. 07.03.2006 року за результатами досудового розслідування вказану кримінальну справу закрито, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року). Відповідно до даних інформаційної системи, яка діяла до 2013 року, на транспортний засіб NISSAN SUNNY, д.н. 25532 НЕ, який належав [PERSON] в рамках розслідування кримінальної справи № 220606 слідчим [PERSON] , накладений арешт (заборону відчудження чи реєстрації). У зв`язку із тим, що слідчий Кириченко О.М., яким приймалось рішення про арешт майна, в органах поліції не працює, позивачу було рекомендовано вирішувати питання щодо зняття арешту з автомобіля в судовому порядку. Таким чином, [PERSON] вважає наявність даного арешту таким, що підлягає скасуванню, оскільки вона не може вільно розпоряджатися спадковим майном, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 року, у справі за позовом [PERSON] до ГУНП в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області, про зняття арешту з транспортного засобу, відкрито провадження, постановлено цивільну справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.12.2019 року представником ГУНП в Запорізькій області суду наданий відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову [PERSON] , зазначивши, що територіальні органи Національної поліції, у тому числі ГУНП в Запорізькій області утворено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ». При цьому, вказаною постановою не визначено правонаступників. Тобто, Кабінетом Міністрів України було прийнято рішення про повну ліквідацію органів внутрішніх справ. Враховуючи те, що ГУНП в Запорізькій області не містить інформації щодо документів, виданих Запорізьким міським управлінням ГУМВС України в Запорізькій області, представник відповідача наголошував суду на тому, що позов [PERSON] заявлено не тієї особи, яка має відповідати за ним, оскільки відсутні правовідносини з позивачем. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2019 року, у справі за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача ГУНП в Запорізькій області на належного відповідача ліквідаційну комісію Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. Роз`яснено відповідачу право на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також надано термін для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача адвокат Козар М.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки представник ліквідаційної комісії Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності від представника відповідача до суду не надходила. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку Відповідно до ч. 1 та ч. 4\~ст. 223 ЦПК України,\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2\~ст. 191 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін та третьої особи, на підставі доказів, які містяться матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , 1962 року народження, який помер [INFO] , а саме спадщину яка складається з автомобіля марки NISSAN модель SUNNY, рік випуску 1991, тип транспортного засобу легковий хетчбек, реєстраційний номер [NUMBER] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Запорізьким МРЕВ-2 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 05.10.2002 року і зареєстрованого Запорізьким МРЕВ-2 УДВЇ УМВС України в Запорізькій області 05.02.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.05.2018 року, виданого державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В., зареєстрованим в реєстрі за № 5-36 та наданим Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 52058618). Відповідно до листа Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 27.07.2018 року № М-395/40/02/04-2018, надано у відповідь на заяву [PERSON] про реєстрацію транспортного засобу на нового власника по успадкуванню за законом вбачається, що згідно до даних автомобільної інформаційної системи, яка діяла до 2013 року, на транспортний засіб NISSAN SUNNY, д.н. 25532 НЕ, який належить [PERSON] , в рамках розслідування кримінальної справи № 220606, було накладено арешт (заборону відчудження чи реєстрацію). Під час розгляду заяви [PERSON] було встановлено, що згідно наявних до облікових журналів реєстрації кримінальних справ за 2006 рік, слідчим відділом Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області проводилось досудове розслідування по кримінальній справі № 220606, порушеній 10.01.2006 року за ч. 1 ст. 289 КК України. Досудове розслідування проводилося слідчим Кириченко О.М., за результатами якого, слідчим 07.03.2006 кримінальну справу закрито, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року). У зв`язку з тим, що слідчий Кириченко О.М., яким приймалось рішення про арешт вказаного транспортного засобу, в органах Національної поліції на теперішній час не працює, позивачу для вирішення питання про зняття арешту з транспортного засобу рекомендовано звернутися із відповідною позовною заявою до суду. Відповідно ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.ч. 1, 2 ст.\~319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про\~судову практику\~в справах\~про виключення\~майна з\~опису» від\~27.08.1976\~року №\~6 в редакції від 30.06.1978 року № 5. Викладене вище дозволяє суду дійти висновку, що наявність арешту на автомобіль NISSAN SUNNY, д.н. 25532 НЕ, перешкоджає позивачу реалізувати свої права власника щодо вказаного рухомого майна. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України,\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до п. 9 розділу XI «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20.11.2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України,\~підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином, в даному випадку чинним КПК України порядок скасування раніше накладеного арешту на майно в порядку, передбаченому\~КПК України\~в редакції 1960 року - не передбачено. У разі накладення арешту на майно при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Даний висновок повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 15.05.2013 року № 6-26цс13, яка відповідно до ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Отже, враховуючи вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на ці правовідносини. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на майно яке успадкувала позивач в порядку КПК України (1960 року) було накладено арешт. Даний арешт не був скасований в порядку визначеному нормами КПК України, і на даний час позивач [PERSON] позбавлена можливості розпоряджатись належним їй майном, чим порушуються права позивача як власника. У позасудовому порядку арешт зняти не вбачається можливим, оскільки листом Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 27.07.2018 року № М-395/40/02/04-2018 [PERSON] повідомлено про те, що слідчий Кириченко О.М., яким приймалось рішення про арешт вказаного транспортного засобу, в органах Національної поліції на теперішній час не працює, а тому рекомендовано звернутися із відповідною завою до суду. У зв`язку з наведеним, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, з метою захисту права власності позивача, яка позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися успадкованим майном, а також у позасудовому порядку скасувати арешт, накладений на належне їй спадкове майно, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що необхідність у накладеному на належний позивачу автомобіль не відпала, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. згідно квитанції № 0. 0. 1483225847.1 від 03.10.2019 року. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved