Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.12.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 29.10.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, з червня 2018 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 17.12.2018 року відкрито провадження в справі, ухвалою суду від 09.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі (а. с. 18, 29-30). Судом було задоволено клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення та надано строк два місяці для примирення подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, так як шлюбні відносини з червня 2018 року з відповідачем не підтримують, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, дитина проживає з нею. Наданий строк для примирення подружжя позитивних результатів не дав. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлений належним чином. Заслухавши думку позивача, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом №1590, після укладення шлюбу присвоєні прізвища для чоловіка та дружини - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , про що згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, серії [NUMBER] , зроблено відповідний запис №1564. Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, з червня 2018 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved