Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON].з 19.06.2014р. працювала в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» на посаді охоронця 2-го класу воєнізованої охорони, 11.08.2014р. наказом №18 була переведена на посаду охоронця 1-го класу та наказом № 4 від 08.06.2016 року переведена на посаду начальника караулу в цьому ж підрозділі. 14.03.2017р. вона була звільнена з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №21 від 14.03.2017р. у зв'язку із порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, а саме невиплатою заробітної плати. Позивачка неодноразово просила відповідача сплатити їй нараховану але не виплачену заробітну плату за період часу з 01.06.2016р. по березень 2017 року, однак підприємство тривалий час порушувало вимоги законодавства про працю, а саме, строки виплати заробітної плати. Оскільки відповідач не виконав встановлені законом обов'язки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості по заробітній платі станом на 22березня2017 р. - 21196,75 грн., компенсації за затримку розрахунку за весь час затримки в сумі 2832,06 грн. та суми вихідної допомоги при звільненні в сумі 8091,96 грн., а всього позивачка просила стягнути з відповідача 32120,77 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просить розглянути справу без її участі на підставі наданих документів, на позові наполягає у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась з невідомих причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: згідно записів в трудовій книжці, позивачка працювала в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» на посаді охоронця 2-го класу воєнізованої охорони, 11.08.2014р. наказом №18 була переведена на посаду охоронця 1-го класу та наказом № 4 від 08.06.2016 року переведена на посаду начальника караулу в цьому ж підрозділі /а.с.3-6/. 14.03.2017 р. вона звільнилась з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №21від 14.03.2017р. /а.с.6/. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненимпрацівникомвимоги про розрахунок. Про нарахованісуми, належніпрацівникові при звільненні, власникабоуповноважений ним орган повинен письмовоповідомитипрацівника перед виплатоюзазначенихсум. Згіднонаданоїпозивачем в судовому засіданнідовідки№ 286 від 23.03.2017 року, підписану генеральним директором КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 22.03.2017 року складає 21196,75 грн. /а.с.7/. Відповідно до п.єта п.1 «Порядку обчисленнясередньоїзаробітної плати»затвердженогоПостановою КМУ 8.02.1995р. N100, Порядок обчисленнясередньоїзаробітної плати застосовується у випадках: є) виплативихідноїдопомоги.Згідно п.2 цьогоПорядку, обчисленнясередньоїзаробітної плати здійснюєтьсявиходячи з виплат за останні 2 календарнімісяціроботи, щопередуютьподії, з якоюпов'язанавідповіднавиплата. Враховуючи заробітну платню позивачки, її середньоденна заробітна плата становить - 134,86 грн. При цьому кількість робочих днів затримки з дати звільнення 14.03.2017 р. по 04.04.2017р., тобто на момент звернення до суду із позовом, складає 21 робочий день.Тому, середній заробіток позивача за 21 день затримки виплати зарплати складає -2832,06 грн. Крім того, на користь позивача має бути стягнута вихідна допомога при звільненні, яка складає 8091,96 грн. Тому, відповідно до вимог ст.117 ч.1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Також, з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України.

Outcome: approved