Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач 11 червня 2020 року звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру (фактично зміну способу стягнення) аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим що згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно до повноліття дитини. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на дитину значно зросли. На час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів відповідач офіційно працював, отримуючи середню заробітну плату в розмірі 5\~000 грн., проте відповідач звільнився з роботи, їздить за кордон та пристойно заробляє. За наведених обставин просила суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на дочку в розмірі 3 000 грн. щомісячно. 03 липня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнав частково, погодився на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, однак в розмірі 1\~200 грн. на місяць. Зазначив що він офіційно не працевлаштований, здійснює догляд за дідом та бабою, працює на їхній присадибній ділянці. Інших доходів не має. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив суд про його задоволення. Відповідач у судовому засіданні позов визнали частково, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2013 року, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2017 року розірвано. В шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 вересня 2013 року. Рішенням суду про розірвання шлюбу дочку залишено на проживанні з матір`ю. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року, судом присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки доходу [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] проживає разом із сестрою, племінником, дідом та бабою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою сільського голови Палагицької сільської ради від 31 червня 2020 року. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року). Як встановлено у судовому засіданні відповідач після ухвалення судом рішення про стягнення звільнився з роботи. Після звільнення його дохід став мінливим. Тому суд вважає що вимога про зміну способу стягнення аліментів із частки від заробітку на тверду грошову суму обґрунтована правовими підставами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні суми аліментів у зміненому розмірі суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обставину не представлення позивачем інформації про її дохід, матеріальне становище платника аліментів, його безробіття. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року по справі № 344/1886/17 та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності у платника аліментів значного доходу та необхідності збільшення розміру аліментів до 3 000 грн., який є більшим за розмір, який ч. 2 ст. 182 СК України визначений як рекомендований. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial