Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 грудня 2016 року, після чого 24 травня 2017 року звернулася в суд з уточненим позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме: проведення розподілу автомобілів «Міtsubishi Lancer» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 237112,40 гривень та «Honda Accord» S класу 2008 року випуску, державний номерний знак ВІ 5112 CI, вартістю 386 136,83 гривень; залишення в її користуванні та власності автомобіля «Міtsubishi Lancer» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 237112,40 гривень, а відповідачу автомобіля «Honda Accord» S класу 2008 року випуску, державний номерний знак ВІ 5112 CI, вартістю 386 136,83 гривень; стягнення на її користь різниці вартості майна, що є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 74 512,21 гривень та судових витрат у справі, повязаних зі сплатою судового збору в сумі 1250 гривень та наданню правової допомоги адвокатом в загальній сумі 2700 гривень. В обґрунтування позову вказувала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 листопада 1995 року. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі та проживання однією сімєю ними за спільні кошти в 2013 році було придбане у власність наступне майно: два легкові автомобілі, а саме: «Міtsubishi Lancer» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який було зареєстровано на її імя та «Honda Accord» S класу 2008 року випуску, державний номерний знак ВІ 5112 CI, право власності на який було зареєстровано на імя відповідача. Як під час перебування в шлюбі, так і після його розірвання, кожен з них користується автомобілем, на який має право власності. Після розірвання шлюбу вона пропонувала відповідачу компенсувати їй різницю у вартості майна, яке вони фактично розділили між собою та яким кожен з них користується. Однак, на її пропозицію відповідач не погодився, став погрожувати, а згодом повідомив про те, що автомобіль він вже реалізував без її згоди. Згідно судової автотоварознавчої експертизи від 03 травня 2017 року вартість автомобіля «Honda Accord» S класу 2008 року випуску станом на грудень 2016 року складає 386 136,83 гривень, а автомобіля «Міtsubishi Lancer» 2008 року випуску 237 112,40 гривень. Тобто загальна вартість спірного майна, придбаного ними в період шлюбу становить 623 249,23 гривень і кожному з подружжя має належати майна на суму 311 624,61 гривень. Оскільки майно, яке підлягає поділу між нею та відповідачем, як спільна сумісна власність є неподільним та між ними фактично склався порядок користування автомобілями, то в силу положень ч. 2,4 статті 71 Сімейного кодексу України вона згодна отримати від [PERSON] грошову компенсацію за різницю у вартості майна, що залишається у власності кожного з них і ця компенсація складає 74 512,22 гривень, виходячи з вартості автомобілів, що мають залишитися у власності та користуванні сторін. Позивач [PERSON] та її представник по угоді адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково, просили визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на автомобілі: «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 237112,40 гривень та «Honda Accord» S класу 2008 року випуску, державний номерний знак ВІ 5112 CI, вартістю 386 136,83 гривень, при розподілі майна залишити у користуванні та власності [PERSON] автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 237112,40 гривень та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості майна, що є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 74 512 гривень 21 копійку та судові витрати в загальній сумі 3 950 гривень, а всього 78 462 гривень 21 копійку. Від вимоги про залишення у користуванні та власності [PERSON] автомобіля «Honda Accord» відмовилися, так як вказаним автомобілем відповідач розпорядився на власний розсуд без згоди дружини та оформив його на свою матір [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, виданого 25.11.2016 року. В обґрунтування позову пояснили так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] та його представник по угоді адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнали повністю, з урахуванням уточнень позивача. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, що 28 листопада 1995 року між ними був зареєстрований шлюб, який рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року був розірваний (а.с.4). В період шлюбу, на початку 2013 року, сторони набули наступне майно: автомобіль «Міtsubishi Lancer» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований на позивача [PERSON] (а.с.5) та автомобіль «Honda Accord» S класу 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25 листопада 2016 року був зареєстрований на матір відповідача [PERSON] без згоди позивача (а.с.46). Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 03 травня 2017 року вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, кузов номер JMBSNCY4A9U001007 на час проведення експертизи становить 237 112,40 гривень, а вартість автомобіля «Honda Accord» S класу, 2008 року випуску, кузов номер JNMCU25609C201984 становить 386 136,83 гривень (а.с.52-54,61-63). Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно частин 1,2 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч.1 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно частин 1,2 статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до розяснення абзацу 1 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 6972 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Сторони у вирішенні питання поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: автомобілів, добровільно у позасудовому порядку не дійшли згоди. Згідно ч.1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про визнання за сторонами права спільної сумісної власності подружжя на автомобілі: «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 237 112,40 гривень та «Honda Accord» S класу 2008 року випуску, державний номерний знак ВІ 5112 CI, вартістю 386 136,83 гривень. При розподілі майна суд залишає у користуванні та власності [PERSON] автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 237 112,40 гривень та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості майна, що є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 74 512 гривень 21 копійку ( 237 112,40 + 386 136,83 : 2 = 311 624,61 237112,40) та судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 1250 гривень (а.с.1), витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2700 гривень (а.с.9,34,86,87) в загальній сумі 3 950 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved