Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 23.07.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12010,78 грн. \~ \~ \~ \~Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н відповідач 28.11.2012 р. отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком договір. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань станом на 01.07.2019 р. утворилась заборгованість у сумі 12010,78 грн., що складається з 3245,69 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 7216,96 грн. пені за прострочене зобов`язання, 500 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 548,13 грн. штрафу (процентна складова). Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві не заперечував у разі неявки в судове засідання відповідача щодо розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлявся\~належним чином\~за адресою\~місця проживання,\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку,\~не повідомив\~суду про\~причини неявки,\~не подав\~відзиву.За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 28.11.2012 р. відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком договір (а.с.12-28). Згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання такої виписки відноситься до обов`язків позичальника. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 01.07.2019 р. у розмірі 12010,78 грн., що складається з 3245,69 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 7216,96 грн. пені за прострочене зобов`язання, 500 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 548,13 грн. штрафу (процентна складова), згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.8-11). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає необґрунтованим одночасне заявлення банком вимоги про стягнення пені двох видів (за прострочене зобов`язання та за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.), розрахунок якої є незрозумілим, та вимоги про стягнення штрафу. Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. При цьому позивач не вказує, яким саме пунктом Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення пені за прострочене зобов`язання. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно тарифів договору розмір штрафу складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням викладеного суд вважає, що підлягає до часткового задоволення лише вимога про стягнення штрафу в розмірі 662,28 грн. згідно розрахунку: 500 грн. + 162,28 грн., що становить 5% від суми заборгованості у 3245,69 грн., а у вимозі про стягнення 7216,96 грн. пені за прострочене зобов`язання та 500 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. слід відмовити. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 3907,97 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 3245,69 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 662,28 грн. штрафу, та судові витрати у розмірі 1921 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 549, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial