Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач 13 травня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договорами позики в розмірі 31 000 Доларів США, а також трьох процентів річних від суми боргу за період прострочення. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 01 вересня 2013 року він позичив відповідачу кошти в розмірі 12 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути в термін до 30 листопада 2013 року 15 000 доларів США з врахуванням відсотків за користування позикою. В подальшому, 05 грудня 2013 року відповідач позичив у позивача ще 16 000 доларів США, які зобов'язався повернути до 10 грудня 2013 року. На підтвердження укладення договорів позики та отримання коштів відповідач склав відповідні розписки. Розрахунок ціни позову здійснено позивачем наступним чином: - сума боргу по договорах позики - 31 000 дол. США, що еквівалентно 361 190, 30 грн. відповідно до курсу НБУ на день подачі позову; -3 % річних від прострочених сум - 5 350,68 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача судом ухвалено розглянути справу в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, умовами розписки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дослідженими у справі доказами встановлено, що 01 вересня 2013 року позивач позичив відповідачу кошти в розмірі12 000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути в термін до 30 листопада 2013 року суму боргу із сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 15 000 доларів США. В подальшому, 05 грудня 2013 року відповідач позичив у позивача ще 16 000 доларів США, які зобов'язався повернути до 10 грудня 2013 року. На підтвердження укладення договорів позики та отримання коштів відповідач склав відповідні розписки, оригінали яких наявні в матеріалах справи. Загальна сума боргу за договорами позики складає 31 000 доларів США, що еквівалентно 361 190, 30 грн. відповідно до курсу НБУ на день подачі позову Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець свої зобов'язання за договором позики виконав в повному обсязі. Позичальник всупереч умов договору позики (розписки) своїх зобов'язань не виконав, у визначений строк грошові кошти позикодавцеві не повернув чим порушив узяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок трьох процентів річних від простроченої, суд зазначає про невірність такого та провівши розрахунок визначив наступний розмір трьох процентів річних Прострочення повернення суми в розмірі 15 000 доларів США за розпискою від 01 вересня 2013 року на час пред'явлення позову - 164 дні. Відтак, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення складає 202, 19 доларів США, що еквівалентно 2 355,80 грн. відповідно до курсу НБУ на день подачі позову. Прострочення повернення суми в розмірі 16 000 доларів США за розпискою від 05 грудня 2013 року на час пред'явлення позову - 154 дні. Відтак, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення складає 202,52 доларів США, що еквівалентно 2 359,64 грн. відповідно до курсу НБУ на день подачі позову. Відтак загальна сума трьох процентів річних від прострочених сум за весь час прострочення складає 4 715,44 грн. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 654 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 1045, 1046, 1050 ЦК України та

Outcome: partial