Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач 25.07.2013 року звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], зазначаючи в обґрунтування своїх вимог наступне. На підставі рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 10.09.2010 року вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] Відповідач по справі є колишнім чоловіком її доньки [PERSON] 03.08.2011 року між відповідачем та донькою позивача шлюб було розірвано, після чого [PERSON] виїхав на інше місце проживання. Таким чином, з листопада 2008 року відповідач вибув на інше місце проживання, яке приховує від неї. Не зважаючи на її неодноразові прохання оформити перереєстрацію відповідач відмовляється, що створює для неї несприятливі наслідки, так як вона змушена сплачувати за нього житлово-комунальні послуги. На теперішній час вона бажає продати свій будинок та переїхати до м.Маріуполь на постійне місце проживання. Однак оформити перереєстрацію відповідача з її будинку вона не має можливості. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] з подальшим зняття з реєстрації. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.23). Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення у порядку ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач у своїй заяві. Суд, беручи до уваги підтримання позову позивачем, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що підставі рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 10.09.2010 року будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON](а.с.9-10). Згідно відповіді відділу адресно-довідкового підрозділу головного управління ДМС України в Донецькій області від 10.10.2013 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.16). Судом також встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку більш, ніж п'ять років, що підтверджується довідкою Безіменської сільської ради (а.с.6). Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній в будинку [ADDRESS] більш ніж один рік без поважних причин, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в зазначеному будинку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, але таке рішення є адміністративною функцією державних органів, суд дійшов висновку про відмову позивачу в частині позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] За правилами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 114,70 грн. судового збору згідно квитанції, що міститься в матеріалах справи.

Outcome: partial