overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач 12.11.2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказала, що з відповідачем з 26 вересня 2009 року перебувала у шлюбі, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Від спільного з відповідачем життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Як зазначено позивачем, дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На теперешній час відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину, оскільки він працездатний, непрацездатних членів родини не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісяця аліментів на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, просила розглядати справу без неї, про що надала суду заяву, в якій також зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач також не з»явився до судового засідання, але просив розглядати справу за його відсутністю, про що надав заяву, в якій також вказав, що визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їхній сукупності, вважає встановленим наступне. 26 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №752, що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 23.04.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актова запис №201 від 03.03.2010 року, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Дитина проживає із позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, та приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач 12.11.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, який у судовому засіданні уточнив (а.с.1,15), і остаточно просить зменшити розмір аліментів, визначений за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 15.10.2010 року у розмірі 1/4 частини на 1/6 частину та стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини. В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. З нього на користь відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO], за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 15.10.2010 року стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини до її повноліття. Крім того, за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 06.08.2012 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття. Послався на те, що загальний розмір аліментів, що стягуються з нього за рішеннями суду перевищує встановлену законом частку, яка присуджується на двох дітей. У судовому засіданні позивач обставини, викладені в позові, та вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги на підставі ст.192 СК України підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 15.10.2010 року (а.с.13) з позивача на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини на утриманя дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 06.08.2012 року (а.с.11,12) з позивача на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини на утриманя сина [PERSON], [INFO], до його повноліття. Позивач працює дробильником у ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», отримує заробітну плату, з якої відраховуються аліменти на користь позивача, що вбачається з довідки № 1660 (а.с.14). Враховуючи викладене, те, що після присудження аліментів на дочку [PERSON] з позивача стягнуто за рішеннями суду ще аліменти на сина [PERSON], беручі до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.10.2010 року по справі № 2-4692/10 у розмірі 1/4 частини на 1/6 частину, що відповідає положенням ст. 192 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач 12.11.2015 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 16.05.1992 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №734. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] Позов обґрунтовується тим, що у сторін спільне життя не склалося, між ними втрачене почуття взаєморозуміння та поваги, з травня 2015 року припинені фактичні шлюбні відносини. До судового засідання від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, з проханням задовольнити позов і провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст.74, 77 ЦПК України. Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 16 травня 1992 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №734, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії «1-ЕЛ» №101012. Свідоцтва про народження серії «ІІІ-ЕЛ» №325668 свідчать, що у сторін за час шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO] Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач 12.12.17 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 11.08.07 р.. За час шлюбу у сторін народилось троє спільних дітей: син Михайло, 08 р. н., син [PERSON] 11 р. н., дочка Марія, 12 р. н., які в даний час проживають з нею. Зазначає, що сторони фактично припинили взаємні подружні відносини з грудня 2016 р. у зв»язку з відмінністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та довіри. Зазначає, що сторони не мають наміру на збереження даного шлюбу. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити з мотивів. викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та суду пояснив, що сторони спільно не проживають і примирення є неможливим. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони спільно не проживають досить тривалий проміжок часу, як про це вказує позивач у своїй позовній заяві та визнає відповідач; що відповідач письмового відзиву на позовну заяву у встановлені ЦПК України строки не подав, врахувавши, що сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1 - ЕГ № 026 632, виданим 11.08.07 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 11.08.07 р., актовий запис № 405. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є на даний час вказані вище спільні неповнолітні діти,\~\~ стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предвлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище \~«Літот». Судові витрати у справі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач 12.12.2013р. звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачки, яким просить стягнути з відповідача 21.097грв.57коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 28.Х1.2006р. між ними і відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав 5390грв. у кредит зі сплатою відсотків в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але відповідач порушив норми ст.ст.526-527,530 ЦК України і умови вказаного договору, свої зобов*язання не виконує, у зв*язку з чим станом на 26.Х1.2013р. має заборгованість в сумі 21.097грв.57коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1240грв.27коп. + заборгованість по процентам за користування кредитом 7935грв.82коп. + пеня за несвоєчасне виконання зобов*язання -10.440грв.64коп. + штраф (фіксована частина) -500грв. +штраф (процента складова) - 980грв.84коп., оскільки відповідач належним чином свої зобов*язання щодо договору не виконує, тому вони просять стягнути заборгованість в сумі позову і судові витрати. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином (згідно повернутого до суду поштового повідомлення) і тому справа відповідно до ст.169 ЦПК України за згоди представника позивача слухалася за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю по наступних підставах. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинне бути виконане належним чином, відповідно до умов договору і у строк. Між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір №DOVWRX37750421 від 28.Х1.2006р. (а.с.5-9) зі сплатою відсотків - 12%. Відповідач не повернув позивачу чергову частину кредиту і тому позивач має право вимоги повернути весь кредит. Відповідач станом на 21.097грв.57коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1240грв.27коп. + заборгованість по процентам за користування кредитом 7935грв.82коп. + пеня за несвоєчасне виконання зобов*язання - 10.440грв.64коп. + штраф (фіксована частина) -500грв. +штраф (процента складова) - 980грв.84коп. (а.с.4-11). Таким чином відповідач належним чином свої зобов*язання щодо договору не виконує, не платить процент, що є порушенням умов договору (ст.ст.1054, 1050 ЦК України), тому позивач просить достроково повернути всю суму кредиту та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі позову. Відповідач до суду не з*явився, запереченя по позові не надав. Також у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача і судові витрати - 229грв.40коп. (судовий збір - а.с.2). Оскільки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України справа розглядалася за відсутності відповідача, йому повідомляється, що він має право протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення подати до суду заяву про його перегляд (якщо він не з*явився до суду з поважних причин та якщо він обгрунтовує свої заперечення по позові). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 651 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач 12.12.2013 р. звернувся до суду зі вказаним позовом. При цьому посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 07.02.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 13. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з відповідачем. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 07.02.2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Дитина залишиться проживати з відповідачем. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач 12.12.2013 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25.01.1986р. відділом ЗАГС Куп`янського міськвиконкому Харківської області за актовим записом № 09. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 25.01.1986 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач 12.12.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису, в якому вказав, що він 27.11.2007 року зареєстрував шлюб з [PERSON]. На момент укладення шлюбу [PERSON] мала сина [PERSON], [INFO]. З його згоди в свідоцтві про народження дитини його зазначено як батька. Декілька років до теперішнього часу він з відповідачем проживав однією сім»єю. Однак в останній час відношення відповідача до нього змінилося, вона забрала дітей та пішла від нього. [PERSON] пояснила позивачу, що він не є біологічним батьком [PERSON] і тому він не має права на спілкування з ним. Просить суд виключити запис про нього, як батька з актового запису про народження малолітнього [PERSON], [INFO] (актовий запис від 18.08.2008 року № 139), виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецької області. Позивач, у судовому засіданні надав пояснення у відповідності з вимогами ст. 62 ЦПК України, та пояснив, що він перебував у шлюбі з відповідачем. У відповідача до реєстрації їх шлюбу народився син, якого він вважав своїм і тому погодився, щоб його було записано як батька дитини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач, у судовому засіданні надала пояснення у відповідності з вимогами ст. 62 ЦПК України, та не заперечувала проти задоволення позову, оскільки позивач не є біологічним батьком її сина [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб виданого 27.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2007 року, актовий запис № 191. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], від 18.08.2008 року, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 139, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач 12.12.2013 року звернувся з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з несумісністю їх характерів та різних поглядів на сімейне життя. Сумісного господарства та шлюбні відносини від початку серпня 2013 року не підтримують, підстав та бажання зберегти сімейні відносини не має. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про дату та час слухання справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.12.2011 року, від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони від початку серпня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, сімейні відносини зруйновані остаточно, оскільки взаємопорозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Між сторонами майнового спору немає, донька залишається проживати з матір'ю. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, т. я. відносини, що склались між подружжям, носять стійкий характер, шлюб між сторонами розпався і його збереження неможливо. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved