Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.01.2018 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилалась на наступні обставини: [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку площею 0,25 га для ведення підсобного господарства згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №218 від 13 травня 1997 року. 19.11.1999 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність кадастрового номера на зазначену земельну ділянку. Просив визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для ведення підсобного господарства, яка розташована на території Новосанжарської селищної ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 13 травня 1997 року Новосанжарською селищною радою. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити (а.с.28). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність (а.с.34). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Руденківською сільською радою Новосанжарського району, матір'ю позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с.7). [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.9), померла [INFO]. За життя [PERSON] складено заповіт, що посвідчений 19.11.1999 року секретарем виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, відповідно до якого спадкодавець все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 8). Згідно Інфоромаційної довідки зі Спадкового реєстру після померлої [PERSON] заведена спадкова справа №679/2000 та видано свідоцтво про право на спадщину від 11.11.2000 року (а.с.32). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом позивач отримав у спадщину земельну частку (пай) та грошові заощадження після смерті своєї матері [PERSON] Згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.32). На час смерті, згідно довідки Руденківської сільської ради Новсанжарського району Полтавської області №02-14/358 від 23.03.2018 року, на момент смерті [PERSON] [INFO] в господарстві за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані чоловік [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON] (а.с.36). [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.37), померла [INFO] Як вбачається з письмової заяви [PERSON], він не заперечує щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку (а.с.38). Таким чином, позивач є єдиними спадкоємцем, який прийняв спадщину. Позивач звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер відсутній, цільове призначення (використання) земельної ділянки для підсобного господарства, що розташована на території Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області, права на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Новосанжарською селищною радою від 13 травня 1997 року. 19.01.2018 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку (а.с.13). Так, за життя [PERSON] мала на праві власності: земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення якої для ведення підсобного господарства, що розташована на території Новосанжарської селищної ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим Новосанжарською селищною радою 13 травня 1997 року (а.с. 10). Таким чином, за життя [PERSON] дійсно належала земельна ділянка розміром 0,25 га для ведення підсобного господарства на території Новосанжарської селищної ради Полтавської області, що являється спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання позивача власником зазначеної земельної ділянки. На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та

Outcome: approved