Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач 21.12.2018 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в якому прохає визнати неправомірні дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині автоматичного списання грошових коштів з її карткового рахунку; зобов'язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути на її картковий рахунок грошові кошти у розмірі 14778,72 грн, мотивуючи тим, що у період з 10.05.2017 року по 08.06.2018 року з її карткового рахунку, на який вона отримує пенсію, без її дозволу, відповідачем проводилось автоматичне списання грошей для погашення нібито існуючої простроченої заборгованості по кредиту. 26.12.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відзиву так і не надав. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способами, передбаченими цим Кодексом та іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] має банківську картку, на яку перераховується пенсія. З виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картці/рахунку 4149439103284778 і додатковим рахункам договору за період 01.01.2008-04.10.2018 вбачається, що банком з 10.02.2017 року по 08.06.2018 року з картки позивача 51**20 проводилося автоматичне списання коштів на погашення простроченої заборгованості, на суму 14778,72 грн. (а.с.11-13). На підставі ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Підпунктами 1.4, 6.1 затвердженої постановою НБУ №2 від 21.01.2004 р. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті передбачено списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком в порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або в іншому договорі про надання банківських послуг. Однак відповідачем суду не надано жодного доказу того, що у нього станом на 10.02.2017 року існували будь-які підстави для списання грошових коштів з рахунку позивачки, а саме існування між банком та позивачкою договору на погашення заборгованості за яким була списана вказана сума. Сама позивачка існування будь-яких договорів та заборгованості за кредитом у позові заперечує. Із долучених до матеріалів справи документів вбачається, що [PERSON] зверталася до ПриватБанку для надання банківських послуг, але відомості про те, що між позивачем та банком був укладений договір про надання банківських послуг, вказані документи не містять, а лише ідентифікують особу (заява без дати, заява від 10.03.2005 року, заява про надання банківських послуг від 10.03.2014 року) (а.с.8,9,10). Крім того, в довідці ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 19.09.2017 року №QHPN61ТІТА6АКМ5Т зазначено, що [PERSON] має картку [NUMBER] (тип карти: картка універсальна, валюта UAH), до якої були оформлені наступні кредитні угоди: 06.09.2016 року миттєва розстрочка на суму 8320,00 грн. та 07.09.2016 року - на суму 5200,00 грн, які були закриті 06.09.2017 року та 07.09.2017 року в зв'язку з виплатою (а.с.7). Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині повернення на картковий рахунок позивача безпідставно списані грошові кошти у розмірі 14778,72 грн. При цьому суд зауважує, що відповідач не скористався своїм правом на захист та в становлений судом строк не надав відзиву на позов, а також не надав жодного доказу на спростування доводів позивача. Також суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання дій відповідача неправомірними притаманний захисту права, порушеного в адміністративних, а не цивільних правовідносинах, та не сприяє відновленню порушених майнових прав позивачу, у зв'язку з чим відмовляє у їх задоволенні. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial