Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач 13 березня 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа ПАТ «Ідея Банк» про поділ спільного майна подружжя мотивуючи свої вимоги тим, що 12 березня 2005 року, між сторонами по справі був укладений шлюб. В період шлюбу 22 липня 2011 року за кредитні кошти, які відповідач отримав у ПАТ «Ідея Банк» в сумі 132047 грн. за згоди позивача було набуто рухоме майно, а саме автомобіль марки «FORD-Foсus 1.6i», 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], право власності на який було зареєстровано на відповідача [PERSON] За час спільного проживання сторонами за рахунок сімейних коштів погашено кредит в сумі 112 628 грн., а отже ? частина виплачених коштів становить 56 314 грн. Даний транспортний засіб, являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На даний час виникли питання щодо поділу спільного майна, тому вона просить суд поділити спільне майно подружжя, а саме: виділити у власність відповідачу [PERSON] автомобіль марки «Ford-Fokus» державний номер [NUMBER], а на її користь стягнути з відповідача 56 314 грн. в рахунок компенсації придбаного в період шлюбу автомобіля, виходячи з суми коштів, що були сплачені за автомобіль в період спільного проживання подружжя за рахунок спільних коштів. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. В судовому засіданні 15.04.2015 року, в якому відповідач [PERSON] був присутній, він частково позов визнав, але заперечував в частині суми компенсації. Під час судового засідання сторони заявили клопотання про надання їм строку для вирішення питання про поділ майна мирним шляхом. В подальшому сторони не вирішили питання мирно, однак відповідач [PERSON] в останні судові засідання не з'являвся, хоча повідомлявся належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Представник відповідача [PERSON] надала суду повідомлення про те, що 05 липня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано договір про надання юридичних послуг на підставі п.4.1, п. 6.1 Договору (а.с. 76, 27- 29). Третя особа ПАТ «Ідея Банк»» представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.89). Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, письмові матеріали цивільної справи № 591/3179/14-ц, 2/591/1385/14 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: ПАТ «Ідея Банк», про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, визнання права власності на ? частину квартири, який було залишено без розгляду; приходить до висновку, що в даній цивільній справі позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебували у шлюбі з 12 березня 2005 року до 09 липня 2014 року (а.с. 5, 8). Сторони припинили подружні стосунки, припинили спільне проживання та ведення спільного бюджету в березні 2014 року, що не заперечувалось відповідачем. Спірне майно, а саме автомобіль «FORD-Foсus 1.6i», 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видано на ім'я [PERSON].) був придбаний 22 липня 2011 року, тобто в період шлюбу (а.с. 9). 22 липня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Плюс Банк» (який згодом реорганізовано в ПАТ «Ідея Банк») було укладено кредитний договір № 910.79158. Згідно умов даного договору ПАТ «Ідея Банк» відповідачу було надано кредит в сумі 132047,00 грн. для купівлі транспортного засобу та визначено графік щомісячних платежів (а.с. 49-52). В якості забезпечення зобов'язань по кредитному договору 910.79158 між [PERSON] та ПАТ «Плюс Банк» було укладено договір застави транспортного засобу № 910.79158. (а.с.53). Відповідно до умов даного договору застави, відповідач для забезпечення вимог банку передав в заставу автомобіль марки «Ford-Fokus» державний номер [NUMBER] 2011 року випуску, державний номер [NUMBER]. Сума боргу відповідача [PERSON] перед ПАТ «Ідея банк» станом на 31 березня 2015 року за кредитним договором №910.79158 від 22 липня 2011 року становила 105 681,88 грн. (а.с.54). Згідно експертної оцінки, вартість автомобіля марки «Ford-Fokus» державний номер [NUMBER] 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] становить 133 298,10 грн. (а.с.149-185 цивільної справи №591/3179/14-ц) Таким чином, незважаючи на те, що автомобіль зареєстрований в РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області на ім'я відповідача [PERSON], суд вважає, що спірний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки ніяких домовленостей або шлюбного договору відносно спірного автомобіля у сторін немає, то спірне майно - автомобіль підлягає поділу між подружжям [PERSON] та [PERSON] Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, поділ спільного майна подружжя», що вартість майна що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. В судовому засіданні в даній справі сторони не заявляли клопотання про призначення експертизи для визначення вартості автомобіля. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України: дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст. 69 СК України передбачено що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. В даній справі позивач [PERSON] надала згоду на отримання нею грошової компенсації при вирішенні питання про поділ спільного майна подружжя, а саме - автомобіля, та просить визнати за відповідачем право власності на вказаний автомобіль. Враховуючи, що автомобіль «Ford-Fokus», реєстраційний номер [NUMBER], був придбаний в період шлюбу за кредитні кошти, і під час спільного проживання подружжя кредит погашався за рахунок спільних коштів подружжя з 22.08.2011 року по березень 2014 року (коли подружжя стало проживати окремо), сума сплачених спільних кошів подружжя за автомобіль за вказаний період становить 112 628 грн., що підтверджується відповідними документами банку (а.с. 10, 11). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в якості грошової компенсації половина сплачених спільних кошів подружжя, тобто 56314 грн. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] довела в судовому засіданні обставини, на які посилалася, як на підставу своїх позовних вимог та позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved