Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що 16.05.2016 р. між ним ([PERSON]М.) та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг щодо купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ФОП [PERSON] зобовязався надати комплекс ріелторських послуг з питань покупки, продажу, обміну нерухомого майна, згідно отриманого замовлення клієнта. ФОП [PERSON] запропонував йому трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та він погодився. Ріелторською агенцією було запропоновано укласти попередній договір з [PERSON] -власником вказаної квартири. Не будучи обізнаним у юридичній практиці та не усвідомлюючи правових наслідків 16.05.2016 р. між ним та відповідачем у присутності ФОП [PERSON] укладено попередній договір про намір продажу трикімнатної квартири без нотаріального посвідчення. Вказує, що на підставі ст.ст. 635, 657 та ст. 220 ЦК України оскільки не дотримано вимог закону про нотаріальне посвідчення попередній договір, укладений між сторонами є нікчемним. Будучи упевненим в дійсності попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до п. 2 попереднього договору він передав відповідачу 500 доларів США у присутності представника агенції ФОП [PERSON] «Дометра» - [PERSON] У визначений строк 20.05.2016 р. договір купівлі-продажу укладено не було, оскільки [PERSON] фактично відмовився від його укладання, на зв'язок не виходив, уникав спілкування. Отримані від нього кошти у сумі 500 доларів США не повертає та безпідставно утримує. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі пятсот доларів США та судові витрати, понесені під час розгляду справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за наведених обставин підтримали і просили задовольнити. Позивач суду пояснив, що з метою придбання житла він звернувся до агенції нерухомості і йому запропонували трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], квартира йому сподобалася і він вирішив її придбати. З метою подальшого придбання житла у агенції ФОП [PERSON] «Дометра» йому запропонували укласти попередній договір купівлі-продажу та на його виконання сплатити 500 доларів США відповідачу. 16.05.2016 р. було укладено попередній договір купівлі-продажу з відповідачем та у агенції повідомили, що він нотаріального посвідчення не потребує і за цим договором сплатив 500 доларів США. Основний договір повинні були укласти до 20.05.2016 р. Після підписання договору він передав відповідачу обумовлену суму, а той повідомив, що квартира має перепланування, що не зареєстроване та деякі борги. Вони наполягали на оформленні всіх необхідних паперів відповідачем до 20.05.2016 р. Відповідач зник, угода не відбулася, квартиру зняли з продажу по невідомим причинам, кошти йому не повернули. Просив суд позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] суду зазначив, що послугу по продажу квартири позивачу надано не було, попередній договір купівлі - продажу квартири нотаріально не посвідчений, хоча на його виконання позивач сплатив відповідачу 500 доларів США, договір купівлі-продажу квартири так укладено і не було, ріелторська агенція самоусунулася, квартиру знято з продажу. Оскільки не дотримано вимогу закону про нотаріальне посвідчення, попередній договір, укладений між сторонами є неукладеним, а кошти сплачені за ним безпідставно набуті відповідачем. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5900 грн. та 1200 грн., сплачені [PERSON] згідно наданих квитанцій та розрахунку граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не зявився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - фізична особа-підприємець [PERSON] у судове засідання також повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом, за згодою позивача та його представника проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2016 р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Договір на виконання послуг з купівлі-продажу обєкту нерухомості, за умовами якого виконавець зобовязався надати комплекс ріелторських послуг з питань, придбання, продажу, обміну обєкта нерухомості згідно отриманого замовлення, зокрема трикімнатної квартири у центрі до 30000. У розділі 8 Договору як обєкт показаний ріелтером значиться квартира по вул. Робочій, 67 вартістю 25500 (а.с. 5). Цього ж дня, 16.05.2016 р. [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) у присутності представника агенції «Дометра» [PERSON] уклали попередній договір, відповідно до якого продавець має намір продати, а покупець придбати трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Робітнича, б. 67 кв. 16, вартістю 25500 доларів США. У пункті 2.1. договору зазначено, що відповідно до ст. 638 ЦК України сторони досягли згоди про те, що підтверджуючи намір укласти основний договір до 20.05.2016 р. покупець передав, а продавець прийняв гарантійну суму, яка складає 500 доларів США. (а.с. 6). Договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Робітнича, б. 67 кв. 16 у визначений строк до 20.05.2016 р. між сторонами укладено не було. 15.06.2016 р. позивач [PERSON] направив відповідачу [PERSON] письмову вимогу про повернення гарантійної суми 500 доларів США (а.с. 7). Зазначена вимога залишена без реагування. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 р. № 6 - 176 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. З аналізу зазначеної правової норми убачається, що перед державною реєстрацією укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення. Підписаний сторонами договір укладено у простій письмовій формі, нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти у розмірі 500 доларів США. Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За таких обставин, підписаний сторонами договір є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Частина 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Таким чином судом встановлено, що підписаний 16.05.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] попередній договір, на виконання п.2.1 якого позивач передав відповідачу гарантійну суму 500 доларів США, є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення, а тому одержані відповідачем на виконання цього договору кошти, як безпідставно набуті підлягають поверненню позивачу. З огляду на встановлені факти, надані та досліджені докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також суд дійшов висновку, що відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Так, 06.06.2016 р. між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено Договір № 1320-Р/16 про надання правової допомоги, на виконання якого позивачем сплачено гонорар у розмірі 7200 грн., що підтверджується квитанціями від 06.06.2016 р., 07.07.2016 р. та 13.10.2016 р. (а.с. 27, 36). Адвокат [PERSON] брав участь у судових засіданнях (15.08.2016 р., 30.09.2016 р. та 18.10.2016 р.), складав процесуальні документи, надав правову допомогу з аналізу чинного законодавства та складання позову, що підтверджується наданим розрахунком граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу (а.с. 26), тому витрати на правову допомогу з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» становлять 6155 грн. (241 грн. 67 коп. (запит адвоката) + 4500 грн. (аналіз законодавства, складання позову) + 1413,33 грн. (участь у судових засіданнях)). Отже витрати на правову допомогу позивача підлягають стягненню з відповідача у розмірі 6155 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача втрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved