overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

позивач [PERSON] 16 лютого 2015 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 16 березня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем вони припинили з серпня 2014 року . Вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] прибула, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 березня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 6 виконкомом Олексієво-Дружківської селищної ради м.Дружківка Донецької області (а.с. 5 ). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюбні відношення між сторонами припинені з серпня 2014 року , шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 лютого 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2009 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, так як вони не зійшлися характерами. У них різні погляди на життя, через що виникали сімейні сварки. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. Просила розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON], місце проживання дітей визначити з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, просила не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, вона втратила почуття поваги та любові до чоловіка, шлюб розпався остаточно. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення на а.с. 16, своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 лютого 2009 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони не знаходять взаєморозуміння між собою через різні характери та погляди на життя. Позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, шлюб розпався з вини обох сторін. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Позивач просила суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дітей визначає з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 29 травня 1993 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований в Гирявоісковецькій сільській Раді народних депутатів в Лохвицькому районі, запис № 2. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок яких їх сім'я розпалась і відновити її неможливо. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, з 20 січня 2016 року проживають окремо. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 1993 року. Мають від шлюбу неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] народження. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 серпня 2016 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що після розірвання шлюбі малолітній син залишився проживати з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Представник позивача звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 17 серпня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2011 року, яке вступило в законну силу. Відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не виконує обов'язки щодо виховання та розвитку свого сина [PERSON], [INFO], не піклується про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено судом, матеріальним утриманням та розвитком малолітнього [PERSON], 2005 року народження, займається позивач [PERSON] Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Також судом встановлено, що питання позбавлення відповідача батьківських прав було предметом розгляду органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради. Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Зазначений висновок органу опіки було затверджено рішенням виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 13 вересня 2016 року № 255. Тому, приймаючи до уваги інтереси малолітнього [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно побавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], 2005 року народження. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 січня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] . про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося. Сторони звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, позивач свої вимоги підтримує, відповідач позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 21 жовтня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 січня 2017 року звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 27 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області (актовий запис №41). Посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за зникнення взаєморозуміння між сторонами, протилежних поглядів на головні критерії шлюбу, різне сприйняття сімейних відносин. З жовтня 2016 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Сторони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Неповнолітня дитина проживає разом з відповідачкою. Ухвалою суду від 02.02.2017 сторонам в інтересах неповнолітньої дитини, з метою збереження сім`ї був наданий строк для примирення строком на 1 місяць. Примирення не відбулося. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 січня 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 276 від 22 серпня 2007 року. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. За вимогами ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття, починаючи з часу предявлення позову. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 12 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Тернополю Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії 1-ИД № 126107. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Вказує, що у них з відповідачкою різні погляди на життя, між ними втрачено почуття взаємоповаги та любові один до одного, подружні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідачка відмовляється. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявився, попередньо подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу в його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивача не надходило заперечень проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 12 березня 2016 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 362 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Тернополю Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу в подружжя немає дітей. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачено почуття взаємоповаги та любові один до одного, подружні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 травня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких стає син. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягала та вважає неможливим збереження сімї. Також позивач вказувала, що відповідач її принижує, за фактами сварок неодноразово викликала працівників поліції, протягом останнього часу проживає окремо з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на можливість збереження сімї. В судовому засіданні не оспорював факт наявності сварок в сімї та викликів поліції, а також окреме проживання. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 02 серпня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є обдуманим. Наявність в сімї сварок з різних побутових питань підтверджено відповідачем наданими суду поясненнями. Атмосфера в сімї, де виховується малолітня дитина, коли мають місце часті сварки з викликом поліціє не може судом бути оцінена як гармонійна та такою, що відповідає моральним засадам суспільства. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін, моральним засадам суспільства, а також буде негативно впливати на малолітню дитини. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved