Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач 29 жовтня 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно кредитного договору № 144/07-МК від 16.07.2007 року Банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти в сумі 16 000 доларів США з терміном повернення до 16.07.2012 року. Кредитний договір забезпечений іпотекою квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування. Іпотекодавець [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємцем померлого є його дочка - [PERSON]. Спадкоємця повідомлено про обов'язок задоволення вимог кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалось. Положеннями договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.12.2012 року вирішено вимогу банку щодо основного зобов'язання та ухвалено стягнути з позичальника заборгованість в сумі 19 536,47 доларів США, яка на час ухвалення рішення в гривневому еквіваленті становила 154 836 грн. 47 коп., оскільки рішення суду не виконано, то Банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки. 23 липня 2015 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка становить 1 602 354 грн. 52 коп. Справа перебувала у провадженні судді [PERSON] На підставі розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду від 13 січня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку призначення судді вперше. 18 січня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено головуючого суддю Бабій О.М. 20 січня 2016 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. 05 квітня 2016 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому. Відповідач в судові засідання не з'являлась, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, що підтверджується публікацією в газеті та повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник із кредитного договору, забезпеченого іпотекою, умовами якого передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену вимогу в один із передбачених договором способів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 16 липня 2007 року між Банком «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 144/07-МК (а.с.4), за яким Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 16 000 доларів США з терміном погашення до 16.07.2012 року та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. 08 травня 2008 року, 14 січня 2008 року, 01 вересня 2008 року було укладено додаткові угоди до договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів позичальником Банк звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 144/07-МК та 10.12.2012 року Івано-Франківським міським судом постановлено рішення, яким позов задоволено та стягнуто з позичальника 19 536,47 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 154 836 грн. 47 коп. заборгованості за кредитним договором (а.с.40-41). На підтвердження своїх вимог представником позивача надано суду незавірену копію рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.12.2012 року по справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до Особи 1. Вказану копію рішення суду суд не приймає за належний доказ, оскільки копія рішення не містить всіх необхідних реквізитів рішення суду, не підписана суддею, не скріплена печаткою суду, не вказано чи рішення набрало законної сили. Представник позивача в судовому засіданні стверджувала, що заборгованість не повернута, рішення суду не виконано, однак належних та допустимих доказів на підтвердження своїх слів суду не надала. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору від 16.07.2007 року між позивачем та [PERSON] 17.07.2007 року було укладено договір іпотеки (а.с.9-11), згідно п. 1 якого [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] У відповідності п. 3.1.3 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, якщо в момент настання терміну виконання позичальником зобов'язання (у тому числі й щодо сплати будь яких платежів, які повинні здійснюватись відповідно до кредитного договору) забезпеченого іпотекою, воно не буде виконане та інших випадках, передбачених чинним законодавством України, цим договором чи кредитним договором. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, тому у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем станом на 23.07.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в сумі 1 602 354 грн. 52 коп., в тому числі: 5 118,01 доларів США, що еквівалентно 107 571 грн. 60 коп. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 1066,21 доларів США, що еквівалентно 22 409 грн. 87 коп. - сума простроченої заборгованості за відсотками траншу кредитів; 1 472 373 грн. 05 коп. - пеня (а.с.61). В заяві про уточнення вимог від 05 квітня 2016 року представник позивача вже просить стягнути заборгованість у валюті кредиту, а саме: 9 676,85 доларів США - сума простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 144/07-МК/Л1 від 16.07.2007 року; 2016 доларів США - сума простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 144/07-МК/Л2 від 08.05.2008 року; 11 303,45 доларів США - сума простроченої заборгованості за відсотками за кредитним договором № 144/07-МК/Л1 від 16.07.2007 року; 2 377,60 доларів США - сума простроченої заборгованості за відсотками за кредитним договором № 144/07-МК/Л2 від 08.05.2008 року; 1 472 373 грн. 05 коп. - пеня. Але, розрахунку заборгованості до заяви про уточнення вимог від 05 квітня 2016 року представником позивача суду не надано, а тому неможливо з'ясувати та перевірити період утворення заборгованості, правильність нарахування. В резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд зобов'язаний вказати загальний розмір заборгованості та всі складові заборгованості. Також представник позивача просить стягнути заборгованість за кредитними договорами № 144/07-МК/Л1 від 16.07.2007 року та № 144/07-МК/Л2 від 08.05.2008 року, але копій таких договорів суду не надала, а також не надала суду доказів того, що договір іпотеки було укладено на забезпечення виконання зобов'язань за такими договорами, хоча суд з'ясовував у представника про наявність таких договорів. Отже, представником позивача не підтверджено розмір заборгованості на погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.93 зв.). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідачка 06 листопада 2010 року звернулась із заявою про прийняття спадщини (а.с.93), однак свідоцтва про право на спадщину не отримала, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.92-118). Відповідно до ч. 3 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Однак, рішення суду про стягнення заборгованості, а саме пені, яке було б ухвалено до смерті [PERSON] представник позивача суду не надала. Згідно положень ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є недоведеними в частині розміру заборгованості на погашення якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 589, 590, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2, 1231, 1281, 1282, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed