Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.04.2017 звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовано тим, що 25.05.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1615, яким звернено стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на підставі невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 16.09.2006 № DNН4КР90760722 та Розрахунку заборгованості станом на 2804.2016 грошових коштів у сумі 50968,51 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1939,11 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 13070,32 грн.; заборгованості з пені у розмірі 33055,82 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2403,26 грн., за період з 16.09.2006 по 28.04.2016 Вказаний виконавчий напис ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано до Криворізького РВ ДВС у Дніпропетровській області, де 20.07.2016 відкрито виконавче провадження № 918/6, відповідно до якого [PERSON] є боржником, а ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - стягувачем. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства України. Так, приватний нотаріус Завалієв А.А., ігноруючи та порушуючи вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вчинив виконавчий напис від 25.05.2016 № 1615 за межами встановленого державою нотаріального округу, в межах якого державою дозволено приватному нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність, оскільки як позивач [PERSON], так і відповідач, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», знаходяться в Дніпропетровській області, тобто за межами Чернігівського нотаріального округу, де зареєстровано робоче місце приватного нотаріуса Завалієва А.А. Також ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав, а приватний нотаріус Завалієв А.А., вчиняючи виконавчий напис від 25.05.2016 № 1615, не перевірив наявності документів, які б підтверджували безспірність заборгованості перед стягувачем та інших обов'язкових документів, необхідних для оформлення виконавчого напису. Крім того, приватний нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення вимоги минуло більше трьох років, оскільки строк дії кредитного договору закінчився 14.09.2007, а саме зобов'язання взагалі не виконувалося з 16.09.2006 Зважаючи на викладене, позивач просить визнати незаконними нотаріальні дії приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича щодо вчинення виконавчого напису від 25.05.2016 № 1615 про звернення стягнення на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором від 16.09.2006 № DNН4КР90760722; визнати вказаний виконавчий напис від 25.05.2016 № 1615 незаконним та таким, що не підлягає виконанню та скасувати його; розподілити судові витрати між сторонами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та у разі неявки відповідача, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити (а.с.81). Відповідач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що засвідчують повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою про його одержання (а.с.34,35). Проте представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правом на участь у судовому засіданні не скористався, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи заперечення проти позовної заяви до суду не надав. Відповідач - приватний нотаріус Завалієв А.А., до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.27,37). Третя особа - Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області правом на участь у судовому розгляді не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також копію виконавчого провадження № 51790694 (а.с.31,46). У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16.09.2006 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], укладено договір № DNН4КР90760722, відповідно до умов якого, Банк надав останній строковий кредит в сумі 1939,60 грн., строком на 12 місяців, по 14.09.2007 включно, на придбання ТНС (мобільні телефони SAMSUNG E360 та SAMSUNG X210), зі сплатою відсотків 2,09% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати у сумі 184,75 грн. для погашення заборгованості за кредитом (а.с.9 - копія договору). 25.05.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 16.09.2006 № DNН4КР90760722 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 28.04.2016 грошових коштів у сумі 50968,51 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1939,11 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 13070,32 грн.; заборгованості з пені у розмірі 33055,82 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2403,26 грн., за період з 16.09.2006 по 28.04.2016 (а.с.7 - копія виконавчого напису). Постановою державного виконавця Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 20.07.2016 відкрито виконавче провадження № 51790694 з виконання виконавчого напису № 1615, виданого 25.05.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 50968,51 грн. (а.с.8 - копія постанови). Як засвідчують матеріали справи, про наявність існуючого виконавчого напису приватного нотаріуса, позивачу стало відомо 07.03.2017, тобто після отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.8), що не спростовано відповідачами у судовому засіданні. Постановою державного виконавця Криворіжського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 20.07.2016, з метою забезпечення виконання виконавчого напису від 25.05.2016 № 1615, прийнято рішення про накладення арешту на все майно, яке належить боржнику [PERSON] (а.с.15 - копія постанови), виконання якої ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 про забезпечення позову, зупинено (а.с.20-21). Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 № 2368/5 (чинними на момент вчинення спірних виконавчих написів). Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Відповідно до розділу 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, банки зобов'язані складати виписки з рахунків клієнтів у паперовій та/або електронній формі. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій та призначені для видачі або надсилання клієнтові. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів визначаються договором банківського рахунка, що укладається між банком та клієнтом при відкритті рахунка. При цьому обов'язкові реквізити виписки банку встановлені у п. 5.5 цього Положення і повинні містити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Згідно з п. п. 283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком. Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проте суду не надані докази того, що при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріус отримував від сторін первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо). З матеріалів справи слідує, що у виконавчому написі (а.с.7) взагалі не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, не підтверджено його безспірність, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 (із змінами та доповненнями) та пунктів 282-209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, в матеріалах справи наявна копія зави [PERSON] від 18.09.2012 на ім'я Директора КФ ПАО КБ «ПРИВАТБАНК», Нечаєва С.В. (а.с8 - зворот), відповідно до якої позивач зазначає, що кредитний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладала та грошові кошти не отримувала. З відповідними заявами позивач неодноразово зверталася як до керівництва Банку, так і до правоохоронних органів. Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявність такої заяви позивача, про яку також було відомо і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», спростовує безспірність заборгованості. Також, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису порушено строки давності. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статте ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (п. 1 ч. 2 ст. 256, ст. 257 ЦПК). Строк закінчення боргового зобов'язання за кредитним договором закінчується через три роки після спливу строку за кредитним договором. Кредитний договір № DNН4КР90760722 укладено 16.09.2006 на строк по 14.09.2007 включно (а.с.9), а отже право вимоги повернення заборгованості закінчилося у вересні 2010 року, після закінчення якого нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис. Отже, зважаючи на вищевикладене, слід дійти висновку, що приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили, що вказана заборгованість є безспірною та зі спливом строків позовної давності. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). Враховуючи наявні письмові докази у справі, відсутність заперечень з боку приватного нотаріуса та Банку, належним чином повідомлених про дату слухання справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в частині визнання виконавчого напису від 25.05.2016 № 1615 таким, що не підлягає виконанню. Відносно позовних вимог [PERSON], заявлених до відповідача - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як слідує з роз'яснень, що викладені у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014, відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Таким чином, оскільки нотаріус, який вчинив виконавчий напис, не може бути відповідачем за даним позовом, а дійсним відповідачем може бути лише кредитор - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позовні вимоги [PERSON] пред'явлені до приватного нотаріуса Завалієва А.А. є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Крім того, суд не погоджується з доводами позивача щодо неможливості вчинення виконавчого напису від 25.05.2016 № 1615 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зважаючи на те, що ПТА КБ «ПРИВАТБАНК» розташований у м. Дніпро, а місцем проживання позивача є м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 (гл. 1 п. 1, та гл. 16 п. 1.4), нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Відтак, доводи в цій частині суд вважає необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають. Також суд зазначає, що статтею 4 ЦПК України передбачено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, державних та суспільних інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (ч. 2 ст.15 ЦПК України). Так, ч. 12 ст. 110 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За таких обставин, суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині скасування виконавчого напису слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 110 ЦПК України, такого способу захисту порушеного права не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, п.36 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 320,00 грн.

Outcome: partial