Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 липня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2014 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. На початку їх шлюбу відносини між ним та відповідачкою грунтувались на взаємній любові, повазі один до одного і турботі про їх сім'ю. Але згодом ставлення до нього і до їх сім'ї у відповідачки змінилось. Він перестав відчувати підтримку з боку дружини і не бачить її бажання працювати разом для добробуту їх сім'ї. Багато часу вона проводить з подругами, друзями, нехтуючи своїми обов'язками як дружини і матері. Вони почали віддалятися один від одного. Він зрозумів, що вони зовсім різні люди, в них різні інтереси і прагнення в житті. В решті решт шлюбні відносини у них припинилися. Він вважає, що примирення між ними та відновлення шлюбу неможливе, а збереження шлюбу, в якому не має любові, поваги, довіри суперечить його інтересам. Дочка за домовленістю між ними буде проживати з матір'ю. Тому просив розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Просив не надавати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить його інтересам та не стягувати судовий збір з відповідачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Просила суд не надавати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 квітня 2014 року (а.с.4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння, вони припинили сімейні стосунки, подружнього життя не підтримують. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Суд не призначає сторонам строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), які не просив стягувати з відповідачки на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved