Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON]\~26\~березня 2019\~року звернулася\~в суд\~з позовом\~до [PERSON]\~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову вказала, що вона, [PERSON] проживала разом із відповідачем, [PERSON] у цивільному шлюбі без належного реєстрації фактично шлюбних відносин. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 січня 2019 року відповідача [PERSON] було визнано батьком дитини [PERSON] та змінено прізвище дитини з «Лівошук» на «Олексюк» Спільне життя з відповідачем не склалось, тому вони стали проживати окремо один від одного, син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання та на утримання сина не надає, хоча зобовязаний надавати. Їй одній утримувати дитину дуже важко, так як вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходів в неї інших немає. Відповідач офіційно працює, має регулярний дохід. Ніякі стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, стан здоровя в нього задовільний, а тому вона змушена звернутись у суд із позовом про стягнення з нього аліментів. У позові зазначила, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 березня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження 09 квітня 2019 року з викликом сторін. Позивач, [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява, де позивач позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON],\~[INFO]в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку відмовилася. Просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якого позов [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON],\~[INFO]в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття визнає повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Частиною четвертою статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. 8 ст.\~279\~ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних права обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України\~(далі - СК України). Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. В силу статті 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 256374 від 01 червня 2017 року, виданого Володимир-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинській області, рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 січня 2019 року, відповідно до якого відповідача [PERSON] було визнано батьком дитини [PERSON], [INFO], змінено прізвище дитини з «Лівошук» на «Олексюк». Під час розгляду справи було встановлено, що неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Вказана обставина сторонами не заперечувалась. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно працює, отримує регулярний сталий дохід. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6\~років:\~з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень Прожитковий мінімум це вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров'я людини і забезпечення її життєдіяльності. Чільні положення, що визначають порядок формування споживчого кошика і використання прожиткового мінімуму, встановлені Законом України «Про прожитковий мінімум» № 966-XIV від 15.07.1999. При вирішенні\~спору суд\~виходить з\~засад рівності\~прав та\~обовязків батьків\~щодо дитини,\~а саме,\~що кожен\~з батьків\~рівною мірою\~несе обов'язки\~по утриманню\~дітей і\~повинен їх\~виконувати,\~а тому\~суд вважає\~правильним і\~справедливим покладення\~обов'язку\~по утриманню\~дитини в\~рівних долях\~на кожного\~з батьків.\~Також суд\~враховує матеріальне\~становище та\~стан здоров'я\~дитини,\~а також\~те,\~що відповідач офіційно працевлаштований, є молодим, здоровим чоловіком, може працювати і надавати допомогу своїй дитині, та те, що у відповідності до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] необхідно визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття., таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial