Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі ПАТ «[PERSON] Аваль») звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 27.03.2008 року між сторонами був укладений договір №014/08-112/77211 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 43400 доларів 00 центів США з кінцевим терміном повернення 27.03.2028 року та сплатою 13% річних. Відповідно до додаткової угоди №1 від 10.02.2009 року сторони встановили з 13.02.2009 року процентну ставку 10% річних, яка діє до 13.02.2010 року; з 14.02.2010 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 13% річних; графік погашення кредиту та інших платежів викладені в новій редакції. Відповідно до додаткової угоди №2 від 26.02.2010 року сторони погодили збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців, у звязку з чим остаточною датою погашення кредиту визначено 27.03.2038 року; графік погашення кредиту та інших платежів викладені в новій редакції. У звязку з тим, що відповідач належним чином зобовязання не виконує, станом на 03.04.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 54204 доларів 58 центи США, яка складається із: заборгованості по кредиту у сумі 40706 доларів 26 центів США, заборгованості по процентам 4562 доларів 61 центів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязання 8935 доларів 71 центів США. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду заяву, про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивачка про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2008 року між сторонами був укладений договір №014/08-112/77211 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 43400 доларів 00 центів США з кінцевим терміном повернення 27.03.2028 року та сплатою 13% річних. Вказаний договір укладений з урахуванням волевиявлення відповідача, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і з видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. Відповідно до додаткової угоди №1 від 10.02.2009 року сторони встановили з 13.02.2009 року процентну ставку 10% річних, яка діє до 13.02.2010 року; з 14.02.2010 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 13% річних; графік погашення кредиту та інших платежів викладені в новій редакції. Згідно додаткової угоди №2 від 26.02.2010 року сторони погодили збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців, у звязку з чим остаточною датою погашення кредиту визначено 27.03.2038 року; графік погашення кредиту та інших платежів викладені в новій редакції. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 03.04.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 54204 доларів 58 центи США, яка складається із: заборгованості по кредиту у сумі 40706 доларів 26 центів США, заборгованості по процентам 4562 доларів 61 центів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязання 8935 доларів 71 центів США. Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Заяв про застосування строків позовної давності до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом № 15-93, «Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України», затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 р. № 200, «Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 р. № 520, та іншими документами. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобовязання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди, у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Попри зазначене, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет № 15-93). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі 6-145цс14. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «[PERSON] Аваль» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ «[PERSON] Аваль» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 19114 гривні 83 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved