Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач 23 червня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-5). В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 21 лютого 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № СL133012, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 30\~000,00 грн. строком користування до 15.02.2015 року, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 39,00% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 21 лютого 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № СL133012-Р, за умовами якого остання поручилась за належне виконання зобовязань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. В порушення умов кредитного договору позичальник несвоєчасно і не у повному розмірі здійснював повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, станом на 26.05.2016 року має заборгованість по кредитному договору № СL133012 від 21.02.2013 року у розмірі 67\~755,44 грн., з якої: прострочена заборгованість за кредитом 27\~416,32 грн., заборгованість по відсоткам 31\~154,80 грн.; пеня 9\~184,32 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № СL133012 від 21.02.2013 року в сумі 67\~755,44 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача діючий на підставі довіреності [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.47-48). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу залишити без розгляду. Зазначивши, що рішенням третейського суду від 28.03.2014 року з нього та [PERSON] стягнуто заборгованість в сумі 33\~283,14 грн., яку він згоден сплатити (а.с. 68). Співвідповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутністю до суду не надсилала. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів, у звязку із порушенням позичальником умов виконання основного зобовязання. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 21 лютого 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № СL133012, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 30\~000,00 грн. строком користування до 15.02.2015 року, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 39,00% річних за користування кредитом (а.с. 16-24,25-26). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № СL133012 від 21.02.2013 року, між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 21 лютого 2013 року укладено договір поруки № СL133012-Р, відповідно до умов якого вона зобовязалась відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] усіх його зобовязань за кредитним договором (а.с. 28-34). Згідно ст. 553 ЦПК України,за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором з порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, - кредит надав, про що свідчить меморіальний ордер №1399518UAH0000323/119511 від 21.02.2013 року (а.с.36). Але, відповідач допустив прострочення повернення кредитних коштів, у зв'язку із чим, станом на 26.05.2016 року має заборгованість по кредитному договору № СL133012 від 21.02.2013 року у розмірі 67\~755,44 грн., з якої: прострочена заборгованість за кредитом 27\~416,32 грн., заборгованість по відсоткам 31\~154,80 грн.; пеня 9\~184,32 грн. (а.с. 9). Про наявність заборгованості та вимогою її сплатити відповідачі повідомлялись шляхом направлення вимоги від 20.08.2013 року (а.с.37,38,39). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно ст. 554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Так, ст..55 Закону України «Про третейські суди», визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Згідно даного Закону, у разі якщо рішення третейського суду не виконано, даний спір між сторонами може бути вирішений компетентним судом у загальному порядку. Отже, посилання [PERSON] на те, що рішенням третейського суду Асоціації українських банків від 28.03.2014 року (а.с.67-66) стягнуто із [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УніверсалБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 33\~283,14 грн., тим самим вирішено даний спір, не знаходять свого підтвердження. У той же час відповідачем не надано жодних доказів у підтвердження виконання вказаного рішення третейського суду, тому посилання на незаконне стягнення позивачем надмірної суми заборгованості є безпідставними та недоведеними. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог є доведеними, законними, обґрунтованими, внаслідок чого із [PERSON], [PERSON] солідарно на користь позивача необхідно стягнути у судовому порядку суму заборгованості за кредитним договором № СL133012 від 21.02.2013 року в сумі 67\~755,44 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в рівних частках в сумі 1\~378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved