Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2017 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 16.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 16.09.2012 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2092. Позовна заява мотивована тим, що 02.06.2017 року позивач дізналася про зраду чоловіка, яка тривала близько двох років. Відповідач, незважаючи на скрутне матеріальне становище сімї, придбавав для коханки коштовні прикраси, телефон, за позичені кошти, тоді як коштів на оздоровлення дитини на морі в сімї не було. Така негідна поведінка відповідача викликала розчарування позивача в шлюбі, подружні стосунки між сторонами припинені з 02.06.2017 року, спільне господарство ними не ведеться. Позивач дійшла висновку, що подальше збереження сімї не можливе, на відновлення подружніх відносин та примирення не згодна. За час шлюбу в подружжя народилася дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Спору про поділ майна між подружжям немає. Викладене стало підставою для звернення позивачем до відповідача з позовом про розірвання шлюбу до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, 21.09.2017 року надав до суду 2 заяви: про визнання позову та про відкликання заяви про визнання позову, в обох заявах просив справу розглядати у його відсутність. Суд, заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, зважаючи на зміст заяв відповідача, дослідивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, її бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача, тому позов слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved