Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи - органу опіки і піклування м. Вінниці про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в послідуючому 17.01.2003 року було розірвано. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Однак, після розлучення сторін, відповідач припинив приймати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, таким чином став ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, оскільки перестав спілкуватись з донькою, відвідувати її, займатись її вихованням, та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до її особистого життя, не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Представник третьої особи за довіреністю Марценюк Л.Є. не заперечувала проти задоволення позову, підтримала висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та її представник не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який в послідуючому 17.01.2003 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області 17.01.2003 року (а.с.7). Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого повторно В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 27.11.2006 року, батьком дитини являється [PERSON], матір'ю являється [PERSON] (а.с.6). Однак, після розлучення сторін, відповідач припинив приймати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, таким чином став ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, оскільки перестав спілкуватись з донькою, відвідувати її, займатись її вихованням, та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до її особистого життя, відповідач не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у Замостянському В ДВС Вінницького МУЮ знаходиться виконавчий лист №2-443/2007, виданий Староміським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2007 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.02.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 49 011,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Замостянського В ДВС Вінницького МУЮ Качеровської А.О. (а.с.12-13). Окрім того, за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини відповідач притягується до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України, згідно довідки слідчого відділення Вінницького МВ УВВС України у Вінницькій області від 13.03.2015 року №1/4422 (а.с.14). Натомість, як вбачається з характеристики на ученицю 7-Б класу закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №12 Вінницької міської ради» [PERSON], дівчинка навчається в даному навчальному закладі з першого класу. За період навчання зарекомендувала себе як уважна учениця, переважають оцінки достатнього рівня. Виявляє образне мислення, уміє правильно висловлювати свої думки, має добрий загальний розвиток. Виконує домашні завдання, у чому їй постійно допомагає мама. За характером спокійна, доброзичлива, розсудлива, стримана. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. [PERSON] та [PERSON] приділяють належну увагу вихованню доньки, цікавляться навчанням дівчинки, її поведінкою на уроках, під час перерви, постійно відвідують батьківські збори (а.с.11). Зі змісту довідок квартального комітету «Набережний-1» від 02.10.2014 року №876, від 05.02.2015 року №94 вбачається, що неповнолітня дівчинка [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON], чоловіком останньої [PERSON], братом [PERSON] та знаходиться на повному утриманні своєї матері (а.с.9-10). З огляду на наведене, неповнолітня [PERSON] веде активний спосіб життя, навчається в дошкільному навчальному закладі. Однак, всі витрати пов'язані з навчанням, вихованням, утриманням дитини несе лише позивач, так як відповідач у матеріальній підтримці доньки участі не приймає. А відтак, нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до малолітньої доньки негативно позначається на житті дитини, так як перешкоджає її максимальному культурному розвитку, формуванню сучасного кругозору, підготовці до самостійного дорослого життя, становленню дитини як особистості. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 24.04.2015 року №01-00-011-14670, враховуючи неналежне виконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню доньки протягом останніх 12 років, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки (а.с.47-48). Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Окрім того, судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією №10-3739712/С від 10.02.2015 року, також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved