Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.07.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 2 січня 1998 року в м. Харків у віці 74 років померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,61 га, яка розташована на території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Вона є спадкоємцем за заповітом, складеним 21.12.1991 на її користь та [PERSON] в рівних долях, посвідченим Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 37, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину після смерті спадкодавця прийняла шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном відповідно до законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини. На даний час спадщина на земельну ділянку ніким юридично не оформлена, відумерлою не визнана. Державним нотаріусом їй відмовлено в оформлені спадщини після смерті [PERSON] на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду. Виготовити його дублікат на померлу особу не можливо. Доля іншого спадкоємця їй не відома. Тому прохає визнати право власності за нею на ? частину даного майно у судовому порядку. Позивач в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує /а.с.2/. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.26/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 2 січня 1998 року в м. Харків у віці 74 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.5/, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 4, 61 га, яка розташована на території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ № 009913, зареєстрованого за № 370 від 25.10.2001, вартість земельної ділянки становить 59\~930 грн /а.с.6-8/. Позивач після смерті [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеним 21.12.1991 на її користь та користь [PERSON], посвідченим Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 37 /а.с.9-10/, а також спадкоємцем за законом першої черги як донька померлої, родинні відносини підтверджені /а.с.11-12/. Відповідно довідки Катанської сільської ради Великописарівської району Сумської області від 22.06.2017 за № 283 померла [PERSON], [INFO] була постійною мешканкою с. Катанське Великописарівського району, пров. Торговий, 4, де проживала і була зареєстрована одна. Від її імені Катанською сільською радою посвідчувався заповіт 21.12.1991 за № 37 /а.с.13/. Оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачено про що мається відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.14-15/. Державний нотаріус 17.06.2017 відмовив позивачу у письмовій формі у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 02.01.1998 [PERSON] на земельну ділянку через відсутність оригіналу правоустановчого документу /а.с.16/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON], посвідчений Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області 21.01.1991 за реєстровим номером 37, є чинним, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.24 -25/. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася 2 січня 1998 року після смерті [PERSON] Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одній або декільком особам, які входять, і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої 02.01.1998, позивач є спадкоємцем за заповітом на ? частину всього майна, спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, проте, спадщина на земельну ділянку у нотаріальному порядку не оформлена в звязку з тим, що втрачений оригінал правоустановлюючого документу. Визнати за нею право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved