Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 грудня 2014 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та пояснив, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Своїм заповітом [PERSON] належний їй жилий будинок заповіла у рівних долях йому (позивачеві) та відповідачеві [PERSON] (своєму сину). Після смерті [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини він не звертався, оскільки відповідач [PERSON] обіцяв йому у добровільному порядку без втручання інших осіб розподілити спадщину. Окрім цього, протягом вказаного часу він працював на Одеській залізниці комірником ст.Слобідки, а тому постійно перебував у відрядженнях, що і завадило йому своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У 2014 році відносини з відповідачем [PERSON] зіпсувались, тому він усно звернувся до нотаріуса за консультацією, де йому пояснили, що він пропустив строк звернення. З цих підстав просив свій позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні вказав, що відповідач заявленого позову не визнає, оскільки позивач пропустив строк звернення до нотаріуса без поважних причин і будь-яких законних підстав для поновлення цього строку не має. Представник Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву №02-12/45 від 09 лютого 2015 року про розгляд справи без нього. Позовні вимоги позивача визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з цим, суд вважає можливим розглянути зазначену справу без участі сторін. Судом також встановлено, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 лютого 2012 року відповідач [PERSON] визнана недієздатною, а її опікуном призначено відповідача [PERSON] (справа №2-о-39/11/1514). Відтак, останній відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України є законним представником у цій цивільній справі прав, свобод та інтересів відповідача [PERSON] Окрім цього, вирішуючи питання щодо кола належних відповідачів у цій справі, суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які є в п.24 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких відповідачами у справі такої категорії є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, належними відповідачами у цій справі є [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями спадщини [PERSON] за заповітом та внаслідок своєчасного звернення до нотаріуса визнаються такими, що спадщину померлої прийняли. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судовому захисту відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 червня 2011 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.62 га., яка розташована на території Слобідської селищної ради Кодимського району, житловий будинок, розташований в [ADDRESS], який належав їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину ВСХ №891489, виданого 25 липня 2006 року Кодимською державною нотаріальною конторою (витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно №32607712 від 21 грудня 2011 року). Заповітом від 20 червня 2006 року, посвідченим секретарем Слобідської селищної ради Кодимського району, [PERSON] належну їй земельну ділянку заповіла відповідачеві [PERSON], а заповітом від 07 лютого 2007 року, належний їй житловий будинок заповіла у рівних долях позивачу [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті [PERSON], разом з нею в одному помешканні разом не проживав, а тому відповідно до ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України повинен був впродовж шести місяців з дня смерті останньої звернутись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Судом також встановлено, що [PERSON] ні протягом цього шестимісячного строку, ні до цього часу з відповідною заявою до нотаріуса не звернувся. Зокрема, це вбачається з відповіді державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори [PERSON] №776/02/14 від 14 березня 2015 року, відповідно до якої після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись лише відповідачі [PERSON] та [PERSON] після чого нотаріусом була заведена спадкова справа №477/2011. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема ч.1 вказаної статті передбачає, що спадкоємець, який протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв. Водночас, частина 3 зазначеної статті передбачає можливість встановлення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини. Так, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в абз.6 п.24 постанови №7 від 30 травня 2008 року вказав, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи пропуск строку звернення до нотаріуса, позивач у своїй позовній заяві та в судовому зсіданні причинами пропуску вказав свою юридичну неграмотність, обіцянки відповідача [PERSON] добровільно розподілити між ними спадщину померлої та неможливість через виробничу зайнятість своєчасно звернутись до нотаріуса з відповідною заявою. Водночас, сама по собі юридична неграмотність не може бути поважною причиною пропуску спадкоємцем встановлено строку для звернення до нотаріуса, оскільки наявність у позивача середньої-спеціальної освіти, а також його життєвий досвід, дозволяли йому звернутись до відповідних установ (у т.ч. і до нотаріуса) для отримання певних консультацій, в т.ч. і безкоштовних, щодо порядку прийняття спадщини. Не визнається поважною причиною пропуску цього строку і посилання позивача на домовленість з іншим спадкоємцем за заповітом, зокрема з відповідачем [PERSON], щодо добровільного розподілу спадщини померлої [PERSON], оскільки чинним законодавством України визначено чіткий порядок прийняття та оформлення спадщини спадкоємцями, зокрема - їх звернення впродовж шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого, а тому цей порядок не може бути підмінений іншими не передбаченими ст.ст.1268 ч.ч.3,4, 1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК України вчинюваними спадкоємцями діями. Зайнятість позивача на роботі, зокрема його перебування на посаді комірника станції Слобідка державного підприємства «Одеська залізниця» та пов'язані з характером його роботи відрядження до м.Одеса, також не є поважними причинами пропуску позивачем строку звернення до нотаріуса, оскільки регулярність та тривалість цих відряджень (а це зі слів самого позивача протягом дня двічі-тричі на місяць) не позбавляло його можливості звернутись до нотаріуса з відповідною заявою. Отже, судом не встановлено будь-яких обставин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача [PERSON] для вчинення дій, спрямованих на прийняття у встановленому законом порядку спадщини померлої [PERSON], а тому у задоволенні його позову має бути відмовлено. Заперечення відповідача [PERSON], який прийняв спадщину померлої, проти поновлення позивачеві строку звернення до нотаріуса, унеможливлює і застосування положень ч.2 ст.1272 ЦК України. Окрім цього, незважаючи на пропуск позивачем встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності, який закінчився 06 грудня 2014 року (позов подано до суду 11 грудня 2014 року), позовна давність судом у цій цивільній справи відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України не застосовується, оскільки відповідна заява відповідачами не подавалась. Так, у своїй заяві від 12 лютого 2015 року відповідач [PERSON] та в судовому засіданні його представник [PERSON] лише звернули увагу суду на пропуск позивачем строку давності, однак заяви про застосування позовної давності та відмови у задоволенні позову з цих підстав не подавали. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed