Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач 13.07.2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] , користуються послугами з водопостачання та водовідведення, однак оплату за надані позивачем послуги не здійснюють, у зв`язку з чим станом на 31.03.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 78231,42 грн., яка складається з: суми основного боргу 64382,04 грн., інфляційного збільшення суми боргу 12209,49 грн., 3 % річних 1639,89 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 78231,42 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі надали суду відзив, у якому просили застосувати строк позовної давності, не заперечували проти часткового задоволення позовних вимог у межах строку позовної давності. Представник позивача письмово просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає фізичній особі споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за його місцем проживання. Відповідно до рішення № 526 Дніпропетровської міської ради від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, на [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , у зв`язку з чим у останньої виник обов`язок вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по водопостачанню і водовідведенню. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15. За таких обставин суд доходить висновку, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє [PERSON] та [PERSON] обов`язку оплачувати надані їм послуги. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] , а відтак відповідно є абонентами щодо користування послугами водопостачання і водовідведення до їх квартири (а.с. 6). Згідно розрахунку, в результаті неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з січня 1999 року по 31.03.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 55861,57 грн., яка складається з: суми основного боргу 34174,27 грн., інфляційного збільшення суми боргу 18335,07 грн., 3 % річних 3352,23 грн. (а.с. 10). На підставі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 160 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Позовні вимоги про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням штрафних санкцій заявлено позивачем за період з січня 1999 року по 31.03.2021 року, а до суду з вказаним позовом позивач звернувся лише 13.07.2021 року, тому суд доходить висновку про те, що позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР підлягають частковому задоволенню в межах трирічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. Отже, з відповідачів на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР підлягає стягненню солідарно заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з липня 2018 року по 31.03.2021 року у сумі 24000,73 грн., яка складається з: суми основного боргу 18791,97 грн., інфляційного збільшення суми боргу 3676,76 грн., 3 % річних 1532,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 696,42 грн. (24000,73 грн. х 2270,00 грн. / 78231,42 грн. = 696,42 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial