Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в червні 2020 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, і зареєстрований в реєстрі за №5382, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» в розмірі 27324,49 гривень та зупинити виконавче провадження №61666501. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] в квітні 2020 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2020 року №61666501, яка видана приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. на заяву представника Акціонерного товариства «Альфа-банк» Пастернак М.С. про примусове виконання. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни за №5382 від 12.02.2020 року. Сума стягнення - 27324,49 гривень заборгованості та 2732,45 гривень - винагорода приватного виконавця. З виконавчим написом приватного нотаріуса та постановою приватного виконавця категорично не згодна та вважає їх такими, що підлягають скасуванню. Нотаріус або відповідач не повідомляли боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора. Тому, позивач вважаєнотаріальний напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №5382, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» в розмірі 27324,49 гривень - незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 16.06.2020 року було відрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. АТ «Альфа-Банк» подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вказав, що 29.09.2017 року між банком - Акціонерним товариством «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №630749453, відповідно до якого банк надав позивачці кредит у розмірі 17250 грн., таким чином банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Позивач взяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів належним чином не виконує, що не заперечується нею. Відповідачем направлено повідомлення про порушення основного зобов`язання боржнику за адресою, яку вона повідомила кредитору. Всі необхідні документи були передані нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису. Зазначив, що позивачем взагалі не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом. Встановлений чинним законодавством строк вчинення виконавчого напису був повністю дотриманий (а.с.32-34). У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги. Вказала, що відповідач та нотаріус не надали жодних доказів отримання позивачем повідомлення боржника про те, що існує заява про вчинення виконавчого напису. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, відповідач надав відзив на позов, в якому просив розгляд справи проводити у відсутність свого представника. Треті особи до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2017 року між банком - Акціонерним товариством «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №630749453, відповідно до якого банк надав позивачці кредит у розмірі 17250 грн. 12.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №5382 про стягнення заборгованості в загальній сумі 27324,49 гривень (а.с.5). 27.03.2020 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження №61666501 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. №5382 від 12.02.2020 року (а.с.8). Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] , зокрема, посилалася на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 12.02.2020 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 12.02.2020 року не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення; виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Відповідач же - не спростував зазначені позивачем обставини. Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що АТ «Альфа-банк» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «Альфа-банк» , або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог про зупинення стягнення за виконавчим провадженням немає, оскільки суд визнав сам виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, що саме по собі виключає можливість стягнення у примусовому порядку. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial