Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.09.2017 року, від імені та в інтересах якої діє представник за довіреністю [PERSON], звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON], [PERSON], за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Замостянський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці, Перша вінницька державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, в якому, враховуючи зменшення позовних вимог (заява від 21.11.2017 року), просить звільнити з-під арешту квартиру за адресою: [ADDRESS], накладеного 31.03.2009 року реєстратором Першої Вінницької державної нотаріальної контори на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 31.03.2009 року (реєстраційний номер обтяження 8597490), звільнити з-під арешту квартиру за адресою: [ADDRESS], накладеного 18.01.2010 року реєстратором Вінницької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі виконавчого листа №2-2081/09 від 16.09.2009 року, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці (реєстраційний номер обтяження 9428030). Позов мотивований тим, що 31.03.2009 року судом під час розгляду справи №2-2081/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS], згідно якої власником вказаної квартири зазначено [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 8597490). 20.07.2009 року у справі №2-2081/09 було ухвалення рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] В ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2081/09, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці, було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS], власником квартири зазначено [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9428030). В позові позивач зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить їй на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. 07.11.2008 року. На момент подання позову [PERSON] у справі №2-2081/09 та накладення вищезазначених арештів квартира за адресою: [ADDRESS] вибула з власності [PERSON], власником квартири є позивач. На момент набуття останньою права власності на спірну квартиру жодних заборон відчуження квартири в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не було. Позивач вважає, що існуючі арешти на належну їй квартиру накладено помилково, їх існування обмежують її права як власника квартири, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив задоволити позов, справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені завчасно у встановленому законом порядку. Представник Першої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, в.о. завідувача [PERSON] надіслав до суду повідомлення, в якому просив розглядати справи без участі представника контори, у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Замостянський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ч.4 ст. 223 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 325 Цивільного кодексу України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Як передбачено положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. 07.11.2008 року за реєстром №19221 (а.с.8). Право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано КП «ВМБТІ» 27.12.2008 року за реєстраційним №25297562 (а.с.9). На дату укладення (нотаріального посвідчення) договору дарування квартири в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна жодні заборони відчуження квартири відсутні (а.с.10). Згідно матеріалів справи №2-2081/09 [PERSON] 27.03.2009 року звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 19 000 Євро за розпискою від 02.10.2008 року, заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 31.03.2009 року у справі №2-2081 заяву [PERSON] задоволено, забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS], згідно якої власником вказаної квартири є [PERSON] (а.с.5). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №95804165 від 30.08.2017 року 31.03.2009 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали суду від 31.03.2009 року накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 8597490) (а.с.11-12). 20.07.2009 року рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці задоволено позов [PERSON], з [PERSON] на користь позивача стягнуто борг в сумі 19 000 Євро, що еквівалентно 204 838,31 гривень (а.с.6). 16.09.2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист у справі №2-2081/09. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №95804165 від 30.08.2017 року 18.01.2010 року реєстратором Вінницької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі виконавчого листа №2-2081/09 від 16.09.2009 року, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці, накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 9428030) (а.с.11-12). З викладено вбачається, що [PERSON] на момент укладення договору позики (написання розписки) з [PERSON] 02.10.2008 року була власником квартири за адресою: [ADDRESS], однак в подальшому (07.11.2008 року) відчужила належну їй квартиру [PERSON] Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2017 року у справі №127/2-1998/2010 27.09.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення в цивільній справі №2-1998/2010, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування недійсним - відмовлено. Зазначене рішення суду набуло законної сили. Отже, на момент подання [PERSON] позову про стягнення з [PERSON] боргу за розпискою, так само як і на момент накладення арешту на квартиру на виконання ухвали суду від 31.03.2009 року про забезпечення позову та на момент накладення арешту на квартиру в ході виконавчого провадження на виконання рішення суду за виконавчим листом №2-2081/09, власником квартири за адресою: [ADDRESS] була та залишається позивач [PERSON] Враховуючи викладене суд вважає, що позов [PERSON] мотивований та обґрунтований, існування арештів (реєстраційний номер обтяження 8597490 та 9428030) на належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS], порушує та обмежує права позивача як власника, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений позивачем при поданні позову до суду в рівних частинах з кожного, тобто по 640 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved