Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 березня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 07 серпня 1992 року. Шлюб зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області , актовий запис № 385 від 07.08.1992 року. З відповідаем вона шлюбні відносини припинила через те, що втратили почуття поваги, любові та розуміння один до одного, внаслідок чого спільного проживання з відповідачем припинилося в червні 2012 року. Від шлюбних відносин мають понолітню дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка мешкає окремо від відповідача, спільне господарство вони не ведуть, тому вона вважає подальше сумісне проживання неможливим та бажає шлюб з відповідачем розірвати, на примирення не згодна, вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, вона просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивачка та її представник до судового засідання не з'явилися , однак позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягала в повному обсязі. Відповідач, який про розгляд справи судом повідомлявся належним чином , що підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи, до суду не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 07 серпня 1992 року між [PERSON] до [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.08.1992 року , актовий запис № 385 від 07 серпня 1992 року (а.с. 5). Від спільного життя з відповідачем є неповнолітня дитна [PERSON] , - [INFO], про що у Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 22 липня 1993 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис № 608 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.1993 року ( а.с.6). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сім'ї позивача і відповідачки неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений між [PERSON] до [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved