Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], звернувся 30.09.2014 року в суд з цим позовом, вказуючи, що [INFO], помер його батько - [PERSON], останнє місце проживання та реєстрації якого було: [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилась спадщина на його майно, в тому числі на частину квартири, яка знаходиться в Одеській області за адресою [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. ст. 1258, 1261 Цивільного кодексу України він є спадкоємцем за законом першої черги, однак відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON] Під час оформлення спадщини з'ясувалось, що відповідно до вимог п. 4.15 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. В даному випадку, для прийняття спадщини, після померлого чоловіка, його матері необхідно було представити в нотаріальну контору оригінал свідоцтва № 63 від 15.05.1995р. про право власності, яке було видане виконавчим комітетом Котовськом міської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому № 182 від 27.04.1995року, в якому було вказано яка частка квартири належала його померлому батькові [PERSON]. Разом з тим знайти оригінал свідоцтва №63 від 15.05.1995р. про право власності квартири [ADDRESS], після смерті батька, не представилось можливим. В зв'язку з чим мати - [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на цю спадщину свого чоловіка. 19.05. 2014 року Котовський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення по цивільні справі № 505/1410/14-ц яким визнав, що його мати успадкувала батькову частину квартири, і визнав за [PERSON] право приватної власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 44,5 кв.м. яка складається з двох кімнат житловою площею 31,3 кв.м., у тому числі перша кімната - 16,7 кв.м., друга кімната - 14,6 кв.м., кухня - 7,4 кв.м., вбиральня (сполучена) - 2,6 кв.м., коридор - 2,4 кв.м., обладнаний балкон - 0,8 кв.м.. Таким чином, за матір'ю судом визнано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка свого часу була приватизована згідно рішення Котовського виконкому № 182 від 27.04.1995 року, про що було видано свідоцтва № 63 від 15.05.1995р.. Однак, через те, що знайти свідоцтво № 63 від 15.05.1995р., яке б свідчило що 1/3 частини вищезгаданої квартири приватизована і на нього,позивача, не представляється можливим. Тому він відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», позбавлений можливості оформити на своє ім'я право приватної власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Просив ухвалити рішення суду, яким визнати за ним, [PERSON], [INFO], право приватної власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 44,5 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею - 31,3 кв.м., у тому числі: перша кімната - 16,7 кв.м., друга кімната - 14,6 кв.м., кухня - 7,4 кв.м., вбиральня (сполучена) - 2,6 кв.м., коридор - 2,4 кв. м., обладнаний балкон - 0,8 кв.м. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримав вимоги позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнала і не заперечувала у його задоволені в повному обсязі. Представник Котовська міської ради в судове засідання не з'явися. Надав листа про розгляд справи у його відсутність в якому проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про наступне. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, вказані обставини також доводяться наявними у справі письмовми доказами стосовно предмету спору. Одночасно положеннями ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи досліджені судом обставини справи, а також визнання відповідачем позову у повному обсязі, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved