Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач 16.06.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання автомобілю особистою власністю, де прохає визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль ВАЗ [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] та стягнути на її користь судові витрати в сумі 820,83 грн. В позові зазначила , що автомобіль не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з того, що він був придбаний виключно за кошти, подаровані позивачці її батьками, а не за спільні кошти з [PERSON] , а саме нею було одержане суму коштів в розмірі 75000 грн. як подарунок до дня її народження. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те , що спірний автомобіль придбаний в період шлюбу за кошти подружжя. Суд , заслухавши пояснення сторін та їх представників , дослідивши матеріали справи, вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2010 року між [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації атків цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 861. З січня 2014 р. сторони фактично припинили шлюбні відносини. Під час шлюбу ними був придбаний автомобіль марки ВАЗ [NUMBER], 2011 року випуску за 75000 грн. в ПП « Полтава-Автозапчастина» та оформлений на [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу на автомобіль, підписаного продавцем автомобіля 20.09.2011 р. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 060414 від 24.04.2014 року судового експерта [PERSON] дійсна вартість автомобіля марки ВАЗ 11730 ЗНГ д.н.з. [NUMBER] становить 82081,92 грн. Відповідно до ст. 57 ч.1 СК України майно , набуте одним з подружжя за кошти , які належали йому особисто і майно , набуте на підставі договору дарування є особистою приватною власністю подружжя. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачка стверджує, що кошти на придбання автомобіля їй надала мати [PERSON] в сумі 75 000 грн. та надала на підтвердження цього факту розписку про отримання коштів. Суд вважає, що даний доказ створений штучно з метою позбавлення права власності відповідача на спільне майно подружжя. Мати позивачки є зацікавленою особою , тому даний доказ для підтвердження факту передачи грошей відповідно до ст. 58 ЦПК України є неналежним. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отримання батьком позивачки високої зарплати не може свідчити про те , що їм надавалися кошти на придбання автомобіля. Оскільки окремий договір дарування коштів [PERSON] не посвідчувався в нотаріальному порядку , то суд вважає, що допустимих та достовірних доказів , які б підтверджували факт дарування коштів саме позивачці , а не сім*є позивача , суду не надано. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed