Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач 25.09.2020 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначив, що у період з 01.09.2016 р. по 01.09.2020 р. надав відповідачам комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 83410,28 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 83410,28 грн. та судові витрати. Ухвалою від 02.10.2020 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 09.12.2020 р. 09.12.2020 р. розгляд справи відкладено на 11.02.2021 р. за клопотанням представника позивача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 11.02.2021 р. розгляд справи відкладено на 30.03.2021 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 30.03.2021 р. провадження у справі в частині позовних вимог Концерну «МТМ» до [PERSON] закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.40). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать розписки, наявні в матеріалах справи, причини не явки суду не повідомили, в процесі розгляду справи відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, за змістом якого просить застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності (а.с.34-35). Суд розглянув справу за відсутності відповідачів на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період з 01.09.2016 р. по 01.09.2020 р. надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 83410,28 грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.09.2016 р. по 01.09.2020 р., інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідачів. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Статтею 64 ЖК України передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобовязаннями, повязаними з найманням житла. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Позивач, звернувшись 25.09.2020 р. до суду з даним позовом (а.с.2), просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.09.2016 р. по 01.09.2020 р. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За положеннями ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності. Зі змісту розрахунку заборгованості відповідачів перед Концерном «МТМ» (а.с.5-6) із стовпця «сплачено» вбачається, що відповідачі з 09.2016 року по 09.2020 р. погашення заборгованості не здійснювали, що свідчить про відсутність підстав для застосування положень ст.264 ЦК України, як про це просить позивач у відповіді на відзив. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, та стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість, яка виникла за період з вересня 2017 р. по вересень 2020 р., тобто в межах трирічного строку до зверення до суду, що складає 62 804,10 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial