Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.10.2008 року між ним та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис №596. Від шлюбу у них народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, позивач [PERSON] проживає разом з відповідачем [PERSON] , проте спільного бюджету та спільного господарства не ведуть. Стали чужими людьми, наміру зберегти сім`ю не мають. Подальше їх спільне життя, як подружжя не можливе, перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 11.10.2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис №596. Крім того, відповідачем - [PERSON] подано до суду зустрічний позов у цивільній справі №308/11854/20. За ухвалою від 27.04.2021 року судом було прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу зустрічну позовну заяву [PERSON] про встановлення місця проживання дитини - [PERSON] [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження. Зустрічний позов мотивує тим, що від шлюбу з позивачем за первісним позовом у них народилася дитина, син - [PERSON] [INFO] . Однак, подальше спільне життя з позивачем за первісним позовом - [PERSON] не можливе, оскільки вони мають різні характери, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. У зв`язку з наведеним вище виникла необхідність вирішення питання проживання дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Позивач - [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої також слідує, що позивач позовні вимоги за первісним позовом підтримує, зустрічний позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подала, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення первісного позову про розірвання шлюбу не заперечує, зустрічний позов просить задовольнити, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у її відсутності. Судове засідання у справі було призначене на 27.04.2021 року на 16 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 07.05.2021 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.10.2008 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис № 596. Від шлюбу у них народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] , що свідоцтвом про народження [NUMBER] . Як зазначає позивач, позивач [PERSON] проживає разом з відповідачем [PERSON] , проте спільного бюджету та спільного господарства не ведуть. Стали чужими людьми, наміру зберегти сім`ю не мають. Подальше їх спільне життя, як подружжя не можливе, перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного. Зустрічний позов позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) мотивує тим, що від шлюбу з позивачем за первісним позовом у них народилася дитина, син - [PERSON] [INFO] . Однак, подальше спільне життя з позивачем за первісним позовом - [PERSON] не можливе, оскільки вони мають різні характери, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. У зв`язку з наведеним вище виникла необхідність вирішення питання проживання дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи все вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що сторони визнали позовні вимоги як первісного так і зустрічного позовів у повному обсязі, просили їх задовольнити, з врахуванням імперативних приписів статтей 200 та 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також повне визнання позову позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) зустрічний позов слід задовольнити, визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112, 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved