Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач, 12 серпня 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті сина [PERSON], померлого 11 грудня 2014 року. В судовому засіданні позивач [PERSON], будучи підтримаю її представником (на підставі угоди), посилалась на те, що 11 грудня 2014 року помер її син [PERSON]. Вона, як матір померлого, є єдиним спадкоємцем за законом. До спадщини, що відкрилась ввійшли: житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району, Одесьокї області; земельна ділянка площею 1,52 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративні території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села та посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською районною державної адміністрацією Одеської області на ім»я [PERSON]. Спадщину вона прийняла, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Під час оформлення спадщини з»ясувалось, що колишня дружина сина відповідач [PERSON], не вчинила за життя сина юридично значущих дій щодо переоформлення на того ім»я житлового будинку в с. Федорівка, Кодимського району, Одеської області по вулиці Кутузова. Цей будинок був побудований відповідачем [PERSON] та її сином [PERSON], у 2003 році спільними зусиллями за спільні кошти та знаходився у спільній сумісні власності подружжя, незважаючи на те, що свідоцтво про право власності було видане на ім»я [PERSON]. У 2003 році шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Спільне майно подружжя поділило добровільно. [PERSON] від своєї частки на домоволодіння відмовилась, отримавши грошову компенсацію в розмірі 12800 грн., склавши розписку від 21 березня 2008 року, де крім іншого, зазначила, що бере на себе зобов»язання переоформити на [PERSON] весь житловий будинок. Однак, до дня смерті [PERSON], цього не зробила. Вважає, що в силу наявної розписки [PERSON] був власником цілого будинку і, саме на весь будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка відкрилась спадщина, на яку вона за законом має право. Оскільки цього не хоче визнавати відповідач [PERSON], за вирішенням цього спору вона звернулась до суду. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті 11 грудня 2014 року [PERSON] - житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району, Одесьокї області; земельна ділянка площею 1,52 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративні території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села та посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською районною державної адміністрацією Одеської області на ім»я [PERSON]. Представник відповідача Лисогріської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи підтриманою представником (на підставі угоди), в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила наступне. Погоджуючись з вимогою позивача визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, в той же час не згодна з вимогою про визнання за тою право власності на житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, з огляду на те, що добровільний поділ майна між нею і [PERSON], а саме поділ житлового будинку як предмету спільної сумісної власності подружжя, не може вважатися таким, що відповідає закону з огляду на те, що нотаріально не посвідчений. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що працює секретарем Лисогірської сільської ради. Розписку [PERSON] про отримання тою грошових коштів від [PERSON] в сумі 12800 грн. за будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, вона посвідчувала сама. Мова йшла про те, що вони добровільно поділили спільно нажите майно. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні свідчили таке. Вони є сусідами [PERSON] в с. Лисогірка. Вони позичали тій грошові кошти для сина, який повинен був розрахуватися за будинок з [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив, що [PERSON] доводився рідним братом його дружини. Знає, що після розірвання шлюбу між смолієжвським В.М. і [PERSON] у 2006 році майно, що спільно нажите ті поділили добровільно. Згідно свідоцтва про народження серії ІV-ЖД №287302, виданого 19 листопада 1985 року Кодимським райвідділом ЗАГС, матір»ю народженого 16 червня 1969 року [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №397196, виданого 12 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 11 грудня 2014 року. Згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок в с. Федорівка по вулиці Кутузова, виданого на підставі рішення виконкому лисогірської сільської ради №41 від 15 січня 2003 року, власником будинку є [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №016551, виданого 22 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одесьокї області, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 22 березня 2006 року. Згідно розписки від 21 березня 2008 року, [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 12800 грн. від свого колишнього чоловіка [PERSON] за житловий будинок по вулиці Кутузова,1-а в с. Федорівці, Кодимського району Одеської області і автомобіль марки ВАЗ-2106. Зобов»язується переоформити на [PERSON] житловий будинок. Згідно державного акту на право власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого 20 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, [PERSON] віталій Миколайович є власником земельної ділянки площею 1,52 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вислухавши вимоги позивача та її представника, пояснення відповідача [PERSON] та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними був придбаний (збудований) житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області. 22 березня 2006 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. У 2008 році спільно нажите майно житловий будинок та автомобіль марки ВАЗ-2106 ними добровільно поділене. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як з»ясовано в судовому засіданні, договір поділу житлового будинку №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка Кодимського району Одеської області нотаріально не посвідчувався Тобто вимоги Закону не були додержані. В цьому випадку Закон (частина 1 статті 220 ЦК України) передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відтак, суд констатує, що житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя з рівністю часток [PERSON] і [PERSON]. 11 грудня 2014 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №397196). Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії ІV-ЖД №287302, матір»ю померлого [PERSON] є [PERSON]. До спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] ввійшли ? частина житлового будинку з надвірними спорудами №1-а по вулиці Кутузова, в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області і земельна ділянка площею 1,52 га вартістю 39669,87 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською райдержадміністрацією 20 лютого 2004 року на ім»я померлого. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: ? частину житлового будинку з надвірними спорудами №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області, вартістю 30406 грн.; земельну ділянку площею 1,52 га вартістю 39669,87 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською райдержадміністрацією 20 лютого 2004 року на ім»я померлого 11 грудня 2014 року [PERSON]. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: partial