Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Гальки Н.О. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 04.04.2019 року за рішенням суду з відповідача було стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі за січень, квітень, травень 2018 року у розмірі 34550,89 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19.05.2018 року по 18.12.2018 рік включно у розмірі 40582,29 грн.. Відповідачем 27.04.2019 року було здійснено виплату позивачу заборгованості у розмірі 34550,89 грн.. Оскільки заборгованість їй була сплачена із затримкою, позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки з 19.12.2018 року по 27.04.2019 рік у розмірі 24570,23 грн.. Ухвалою суду 01.07.2019 року позовна заява залишена без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків. 04.07.2019 року позивач недоліки позову усунула та ухвалою суду від 05.07.2019 відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 10.01.2020 року підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від представник позивача адвоката Гальки Н.О. через канцелярію суду надійшло письмове клопотання, відповідно до якого представник просить розгляд справи проводити без участі сторін (а.с.64). Відповідач ПАТ «Запоріжжяобленерго» в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду в особі представника Кость А.В. надали письмову заяву, відповідно якої вимоги не визнають (а.с.65). Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву (а.с.23-24). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно з рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 04.04.2019 року, яке було ухвалено за результатами розгляду цивільної справи №316/1532/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди за затримку розрахунку при звільненні, позовні вимоги позивача задоволено частково та з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі за січень, квітень, травень 2018 року (включно) у розмірі 34550 (тридцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 89 копійок та суму середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільнені за\~період з\~19\~травня 2018\~року по\~18\~грудня 2018\~рік (включно)\~в розмірі\~40582 (сорок тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 29 копійок без утримання необхідних податків та інших обов`язкових платежів (а.с.3-6). Згідно з довідкою, позивачу була сплачена заробітна плата 26.04.2019 року (а.с.25). Нездійснення відповідачем своєчасного розрахунку з позивачем, надає право останній вимагати стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У відповідності до вимог статей\~116,\~117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснено у п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, вважаючи обґрунтованою вимогу позивача [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою КМУ від 08.02.1995 № 100\~(далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини, для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 04.04.2019 року, яке набрало чинності 07.05.2019 року, встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 276,07 грн.. Вказана обставина доказуванню не підлягає, в силу ч.4 ст.82 ЦПК України. Зазначеним рішенням у справі №316/1532/18 сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені була стягнута за період з 19 травня 2018 року по 18 грудня 2018 рік (включно).\~ Позивачем у справі наведено розрахунок, відповідно до якого зазначений період за який підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку з 19.12.2018 року по 27.04.2019 рік (а.с.2). Разом з цим, розрахунок з позивачем був проведений 26.04.2019 року, що підтверджується відповідною довідкою, а отже період затримки розрахунку є з 19.12.2018 року по 25.04.2019 рік включно та складає відповідно 88 робочих днів. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 276,07 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 88 (дні затримки розрахунку) = 24294,16 грн. без врахування утримання податку та інших обов`язкових платежів, оскільки абзацом 3 пункту 3 Положення, передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 24294,16 грн., без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. Разом з основною вимогою, позивач просив стягнути з відповідача також витрати на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень \~статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до матеріалів справи, позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 4300 грн. та акт виконаних робіт від 27.09.2019 року з переліком наданих робіт виконаних адвокатом (а.с.33,34). Разом з цим, враховуючи зміст позовної заяви та об`єм наданих доказів по справі, складність справи, беручи до уваги, що сторони у судових засіданнях особистої участі не приймали, надаючи всі необхідні матеріали у письмовому вигляді через канцелярію суду, суд приходить до висновку, що розмір адвокатського гонорару у сумі 4300 грн. не є співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, що в свою чергу не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Але суд бере до уваги, час витрачений адвокатом на складання позовної заяви, надання консультації позивачу, а також враховуючи загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн..

Outcome: approved