Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач 24.09.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 25\~487,84 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору від 10.07.2007 року між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобовязань належним чином не виконував, у звязку з чим у нього перед банком виникла заборгованість. 18.02.2016 року позивачем було подано уточнений позов, в якому було збільшено позовні вимоги в сумі стягнення заборгованості, яка склала 35\~871,29 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві місцем проживання 01.10.2015 року, 05.11.2015 року та була отримана [PERSON] особисто 26.12.2015 року, 23.12.2015 року та 22.02.2016 року, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 10.07.2007 року відповідач звернувся з заявою про надання споживчого кредиту до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником прав та обовязків якого є позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі рішення від 30.04.2009 року. Цього ж дня між сторонами було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника № ZhxrRX03860197, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умови). Відповідно до даного договору відповідач отримав строковий кредит в сумі 1\~833,6 грн. шляхом відкриття рахунку з наступним перерахуванням та списанням кредитних коштів на рахунок торгівельно-сервісного підприємства (Заява позичальника та п. 2.1.- 2.2 Договору). Кінцевий строк погашення кредиту до 10.07.2008 року, зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (Заява). Перед укладенням кредитного договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з тарифами, порядком погашення по кредиту та Умовами відповідач був ознайомлений, погодився з ними та надав свою згоду, що останні разом з його заявою складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис. Відповідач зобовязався щомісячно з 05 по 10 число кожного місяця повертати банку грошові кошти у сумі 207,98 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка включає в себе заборгованість за кредитом, відсотки, винагороду, комісію, а також інші витрати; а за порушення кредитної дисципліни сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17 % в місяць та штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми невиконаного зобовязання (п. 3.2.2, 4.1-4.2 та 5.3 Договору). Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом, у відповідача утворилась заборгованість. Водночас, банком невірно розрахована сума загальної заборгованості, яка в розрахунку від 04.02.2016 року вказана в сумі 35\~871,29 грн. Враховуючи заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.04.2012 року, яким з відповідача на користь Банку було стягнуто 25\~117,18 грн., загальна заборгованість відповідача за кредитним договором за період з 12.01.2012 року по 19.06.2015 року, станом на 04.02.2016 року складає 35\~695,69 грн., яка включає в себе: 2\~373,79 грн. нарахованих процентів за користування кредитом, 31\~313,12 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та 618,69 грн. штрафу (500 грн. фіксована частина, 118,69 грн. процентна складова від суми заборгованості, яка вираховується з суми 2\~373,79 грн. нарахованих процентів за користування кредитом). Правильність проведеного розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибув, заперечень проти позову не подав та не надав суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial