overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 травня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини остаточно припинені 08 квітня 2018 року, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем 10 березня 2017 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 18 червня 2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 червня 2018 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 липня 2018 року. Позивач [PERSON] звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, де зазначив, що позов визнає та просить розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Вергелес) [PERSON], [INFO], з 10 березня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд \~ \~приходить до\~висновку,\~що збереження\~шлюбу між\~сторонами на\~паритетних засадах\~неможливе,\~ вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 червня 2014 року звернулась до районного суду з позовом до відповідача і прохала стягнути з нього борг по оплаті праці в сумі 6750грн і 600грн моральної шкоди через несвоєчасну виплату заробітної плати. При цьому вказувала, що працює у відповідача з 02.08.2011 року інструктором з оздоровчої роботи здоровпункту на 0,5 ставки згідно наказу №100-П від 02.08.2011 року, 01.04.2014 року переведена завідуючою здоров пунктом за наказом №27-П від 31.03.2014 року. Відповідач з березня 2013 року до звернення до суду не виплачує їй заробітну плату, через що утворився борг. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги уточнила, погодившись з наданою відповідачем довідкою про розмір боргу по заробітній платі і відмовилась від вимоги про стягнення моральної шкоди. Зазначена вимога судом прийнята Позивач прохала стягнути невиплачену заробітну плату в сумі 6750,00грн. Представник відповідача в судове засідання не з»явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив довідку з інформацією про розмір боргу, яку не оспорював і лист, в якому прохав справу розглядати без представника. Враховуючи визнання відповідачем позову і клопотання позивача , суд вважає можливим розглянути справу в попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом 02.08.2011 року інструктором з оздоровчої роботи здоровпункту на 0,5 ставки згідно наказу №100-П від 02.08.2011 року, 01.04.2014 року переведена завідуючою здоровпунктом ( наказ №27-П від 31.03.2014 року). Із наданої відповідачем довідки вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 6750,00 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяця. Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу, а тому його вимога підлягає задоволенню в частині стягнення боргу по заробітній платі. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по зарплаті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави 243,6грн судового збору, від сплати яких звільнений позивач. З урахуванням викладеного, ст. 115 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 червня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просив розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 11 червня 2005 року шлюб. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави 03 липня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 14 серпня 2019 року. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві зазначила, що позов визнає. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 11 червня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 червня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружжя не проживає однією сім`єю, не веде спільне господарство, не підтримує сімейних відносин. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 9 червня 2012 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.07.2020 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну вимоги, на розірвання шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 9 червня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON], 26.01.2015 року, звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON], про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначив, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 05 листопада 1988 року в Слобідській селищній раді Кодимського району Одеської області, актовий запис № 20, від шлюбу мають двох синів які є повнолітніми. В позовній заяві позивач просив суд розірвати їх шлюб з відповідачкою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на життя, вони припинили спільне проживання як подружжя і на протязі останніх двох років однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених ним у позовній заяві, просив суд розірвати їх шлюб з відповідачкою, на примирення не погоджується, судові витрати с відповідачки на свою користь просив не стягувати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала, згодна на розірвання шлюбу, на примирення не погоджується оскільки протягом останніх двох років не проживають як подружжя. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки і протягом останніх двох років не проживають разом як подружжя, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, на примирення не погоджуються, а тому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.01.2015року звернувся до суду з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 04.09.2008 року. Від даного шлюбу у них народилась дочка: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна між сторонами немає. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав суду заяву, в якій просить справу про розірвання шлюбу розглядати без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю, просить такий розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу про розірвання шлюбу без її участі, позов визнає, просить шлюб розірвати. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2008 року у виконавчому комітеті Демнянської сільської ради Миколаївського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб від 04.09.2008 року. Від даного шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати, оскільки такий має лише фармальний характер. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторонами не заявлено спору щодо розподілу сумісного майна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити. Стягнути з відповідача судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.01.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Підставами своїх вимог вважає те, що 04.07.1998 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенської районної держадміністрації Черкаської області зроблений відповідний актовий запис за № 55 та видане свідоцтво про шлюб серії І-СР № 017958. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], 28.05.2000 року, яка проживає з відповідачкою. Позивач тривалий час проживає окремо, шлюб має формальний характер, відновлювати шлюбні відносини з відповідачкою наміру не має. Позивач позов підтримав повністю, просить його задоволити, про що подав письмову заяву. Відповідачка позов не визнала, просила надати сторонам термін 6 місяців для примирення, про що подала письмову заяву від 02.02.2015 року. Ухвалою Монастирищенського районного суду від 11.02.2015 року сторонам було надано термін для примирення тривалістю 6 місяців, примирення не відбулося. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.01.2016р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21.05.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 29. В суд сторони не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач підтримує позовні вимоги; відповідач проти позову заперечень не має. Тому суд розглядає справу без участі сторін, за ст.ст. 130, 174 ЦПК у попередньому засіданні, без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 21.05.2011р., який було зареєстровано відділом державної РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження, у сторін від шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). З січня 2016р. між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Сторони проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст.111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, Суд надавав 2 місяці для примирення, проте сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованими і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище - [PERSON]. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Спору про поділ майна у сторін немає. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON], 26.01.2017 року звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, в якому вказує, що 17 січня 2006 року помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3.54 гектарів, яка розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області. Він являється спадкоємцем за заповітом, крім нього спадкоємцем першої черги є його рідний брат [PERSON]. Позивач вказує, що він в шестимісячний термін не звернувся із заявою до нотаріальної контори в звязку з тим, що хворів. Тому, просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Позивач надав до суду заяву про те, що він підтримує позов повністю та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень не надав. Відповідач - Троїцька сільська рада Любашівського району Одеської області згідно отриманої телефонограми, просила суд розглянути справу за відсутності їх представника, позовні вимоги визнають повністю. Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 17 січня 2006 року (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 14 вересня 2008 року (а.с. 10). З довідки Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області № 11 від 13 січня 2017 року видно, що [PERSON], до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO] (а.с. 11). З копії Державного акту серії ЯА № 085714 виданого Любашівською районною державною адміністрацією Одеської області 23 вересня 2005 року видно, що померлому [PERSON] дійсно належала земельна ділянка площею 3.54 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 13,14). Відповідно до заповіту від 30 листопада 2005 року посвідченого секретарем Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області [PERSON], [PERSON], заповідав у власність [PERSON], земельну ділянку площею 3.54 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 16). З повідомлення державного нотаріуса [PERSON], № 72/01-16 від 20.01.2017 року видно, що дійсно [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. (а.с. 7). Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлено в шість місяців. Тобто, граничний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON], є 17 липня 2006 року. Згідно пояснень позивача, причиною пропуску строку стало те, що він хворів. Вказаний факт підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON]Р.(а.с. 12). Враховуючи обставини, за яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд рахує їх поважними та вважає за необхідне поновити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.01.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що він 10.06.2014 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №08. Від спільного проживання в шлюбі дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Більше трьох років не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, кожен з них живе своїм життям. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від неї не надходило, а тому справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.06.2014 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.2014 року (а.с.6). Від спільного проживання у сторін дітей немає. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами, внаслідок чого сторони більше трьох років не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відомостей про бажання відповідача змінити своє прізвище після розлучення в суді не має, а тому суд не вирішує дане питання. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved