Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 липня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на період навчання на користь повнолітнього сина [PERSON], присуджених рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року. В обґрунтування позову вказував, що [PERSON], [INFO], є його сином, що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 серпня 1996 року та свідоцтвом про зміну імені від 29 серпня 2012 року. 23 грудня 2014 року його син звернувся до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на дитину, що навчається. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року і до закінчення чи припинення навчання, але не пізніше чим до досягнення ним 23 річного віку. В даний час змінився його матеріальний стан і він не має можливості сплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі. На його утриманні знаходиться непрацююча дружина [PERSON], якій 09 квітня 2015 року була проведена операція, за яку він сплатив разом з лікуванням приблизно 5 000 гривень. 09 червня 2015 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області з нього було стягнуто на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 32 718 гривень 02 копійки та судові витрати в сумі 327 гривень 18 копійок. Для нього це завелика сума, яка ставить його у дуже скрутне матеріальне становище. Крім того, він має хронічне захворювання, яке потребує постійного лікування та дорогих обстежень, на що в нього не вистачає коштів. У зв'язку з тим, що він не може дозволити собі дороговартісне лікування його захворювання вже перейшло із першої стадії у другу, яка може перейти у третю стадію, що потребує додаткових грошей. Він поніс витрати на діагностику свого захворювання та лікування. В зв'язку із скрутним матеріальним становищем, 31 січня 2014 року він вимушений був взяти кредит на 26 місяців в сумі 5600 гривень на потреби особистого селянського господарства, а саме на посівний матеріал, добрива, солярку, гербіциди. В кінцевому результаті він буде вимушений сплатити суму по кредиту, яка майже в два рази перевищує початковий займ, а саме 9 709,65 гривень. Заборгованість він сплачує і по сьогоднішній день, що підтверджується квитанцією про погашення кредиту в сумі 600 гривень від 06 березня 2015 року. Його син навчається на денній формі навчання за рахунок бюджетних коштів та має можливість отримувати державну стипендію в розмірі 730 гривень щомісячно, якщо буде успішно навчатися. Вважає, що перелічені вище обставини є такими, які мають істотне значення і дають суду право звільнити його від сплати аліментів на повнолітнього сина з урахуванням його матеріального, сімейного становища та стану його здоров'я. Його матеріальний стан на час розгляду даної справи не дає можливості сплачувати ні утворену заборгованість по аліментах, ні сплату аліментів в сумі 400 гривень щомісячно на повнолітнього сина [PERSON], який навчається; ні сплату заборгованості в сумі 600 гривень щомісячно по зазначеному кредитному договору, тому що він поніс витрати всіма своїми заощадженнями та позиченими коштами на лікування дружини [PERSON] та повинен сплатити пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 32 718 гривень 02 копійки, судові витрати в сумі 327 гривень 18 копійок, а також потребує коштів на своє лікування та повинен погасити заборгованість по аліментах за виконавчим листом на утримання неповнолітньої дитини. Через зміну фінансового становища, стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів в сумі 32 718 гривень 02 копійки, судові витрати в сумі 327,18 гривень та його хворобу, він не має можливості продовжувати виплачувати аліменти на користь повнолітнього сина [PERSON], а тому вимушений просити суд звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина. Позивач [PERSON] та його представник п угоді адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, в обґрунтування позову пояснили так, як викладено в описовій частині рішення, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотна поштова розписка на а.с. 23, своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено і не заперечується сторонами, що [PERSON], [INFO], доводиться позивачу сином (а.с.6). Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року і до закінчення чи припинення навчання, але не пізніше чим до досягнення ним 23 річного віку (а.с.7,8). Згідно статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обоа'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зважаючи на те, що у позивача змінився матеріальний стан і він не має можливості сплачувати присуджені аліменти на період навчання сина, оскільки проживає з дружиною [PERSON], якій 09 квітня 2015 року була проведена операція в лікарні, у звязку з чим ним були понесені матеріальні витрати, він має сплачувати борги по аліментах станом на 01 березня 2015 року в сумі 32 413 гривень 02 копійок та по пені за прострочення сплати аліментів в сумі 32 718 гривень 02 копійки та судових витрат в сумі 327 гривень 18 копійок, заборгованість за кредитом (а.с.9-15, 36-40), а також потребує коштів на своє лікування у звязку з хворобою, тому суд задовольняє позов позивача і звільняє його від сплати аліментів на період навчання на користь повнолітнього сина [PERSON], присуджених рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року. Відповідно до ч.4 статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень (а.с.1) та в судовому засіданні просив не стягувати вказані витрати з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved