Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про стягнення недоотриманої пенсії. Матір позивача [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] . Через стан здоров`я та похилий вік вона не мала можливості отримувати належну їй пенсію з липня 2014 року по січень 2019 року. Згідно свідоцтва про спадшину недоотримана пенсія складає 38 397,65 грн., натомість згідно розрахунку позивача заборгованість з невиплаченої пенсії орієнтовна має складати 78 000 грн.. Вказує, що відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати нарахованої померлій і неправомірно не виплаченої їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Зазначає, що тим самим відповідач порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. Позивач вважає дії відповідача незаконними, тому просить: - стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на її користь суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 13.01.2019 року; - стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на її користь зі всієї суми заборгованості встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, просили суд розглядати справу без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 11.06.2019 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області, актовий запис №411. Згідно з копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.02.2020 року державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка - [PERSON] .. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії що знаходиться на рахунку в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області в розмірі 38397,65 грн.. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 18.02.2020 року звернувся зі скаргою до відповідача в якій просила надати інформацію про повний розмір недоотриманої пенсії померлої [PERSON] та розрахувати розмір компенсації відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 № 159. На її скаргу управлінням відповідача було роз`яснено порядок виплати недоотриманої пенсії померлої та зазначено про неможливість надання інформації про суму пенсії нарахованої [PERSON] у зв`язку із відсутністю документу (довіреності) підтверджуючого, що [PERSON] є представником інтересів [PERSON] 03.03.2020 року [PERSON] звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] . Згідно копії разового доручення №909050814105/1/132 від 04.07.2020 року, позивач [PERSON] одержала недоотриману пенсію за період з 01.03.2017 року по 31.01.2019 року в сумі 36768,41 грн.. Таким чином, відповідач фактично виплатив суму меншу, ніж вказав у свідоцтві на право на спадщину, а саме менше на 1629,24 грн. (38397,65-36768,41). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону, також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення ст.ст.1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Разом з тим, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщина на яку видано це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в сумі 38397,65 грн., яка належала померлій [PERSON] .. Позивач у порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти. Відповідач виплатив позивачу недототриману пенсію в сумі 36768,41 грн. за період з 01.03.2017 року по 31.01.2019 року за три роки з дати звернення позивача. Різницю в сумі 1629, 24 грн. у добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити позивачу, як спадкоємцю [PERSON] .. Суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом в установленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на недотриману пенсію в сумі 38397,65 грн., враховуючи те, що позивачу виплачена недоотримана пенсія в розмірі 36768,41 грн, а решту недоотриманої пенсії згідно свідоцтва про права на спадщину за законом у розмірі 1629, 24 грн. (38397,65 -36768,41) відповідач відмовляється виплатити, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. Доказів визнання даного свідоцтва про право на спадщину за законом недісним сторонами не надано. Тобто, суд приходить до висновку, що грошова сума, набута позивачем в порядку спадкування, у розмірі 38397,65 грн. повинна бути виплачена в повному обсязі згідно свідоцтва про право на спадщину за законом з врахуванням вже виплаченої суми. Разом з тим, позивачем не заявлялися вимоги щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на суму недоотриманої пенсії [PERSON] , що складає різницю між невиплаченою пенсією та розміром пенсії, який зазначений у свідоцтві про право на спадщину у зв`язку з цим вимоги позивача в частині стягнення недоотрианої пенсії без обмежень будь яким строком задоволенню не підлягають, що не позбавляє її права звернутися до суду з вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину недоотриманої пенсії померлої матері. Також, позивач у позові ставить вимогу про стягнення з відповідача встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, проте не надає розрахунку цих сум, які підлягають стягненню та не обґрунтовує ці вимоги доказами, тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Outcome: partial