Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.11.2017 р. звернувся в суд із позовом, в якому просить зобовязати відповідача [PERSON] не вчиняти йому перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 285 кв.м, кадастровий номер 4610136800:03:008:0115, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зубрівська, 10а, а саме: прибрати з даної земельної ділянки парник, дошки, влаштовану відповідачем огорожу посеред земельної ділянки, а також не вчиняти йому фізичних насильницьких перешкод у влаштуванні огорожі по межі земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 285 кв.м, кадастровий номер 4610136800:03:008:0115, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зубрівська, 10а. Проте, незважаючи на вищенаведене, відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні вказаною ділянкою. Зокрема, відповідач на його земельній ділянці влаштував парник, розмістив свої дошки та влаштував металеву огорожу. Коли він намагається забрати вказані речі із ділянки, а також влаштувати межі земельної ділянки огорожею, відповідач не дає йому можливості цього зробити, застосовуючи фізичну силу. Ухвалою від 13.11.2017 р. у справі відкрито провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, 14.02.2018 р. подали до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзив на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача та його представника щодо проведення заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1\~ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92947563 від 26.07.2017 р. земельна ділянка загальною площею 0,0285 га, кадастровий номер 4610136800:03:008:0115, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зубрівська, 10а, належить на праві власності [PERSON] (а.с.6). Окрім цього, відповідно до свідоцтва про право власності №С-05117 від 14.06.2012 р., [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок садибного типу загальною площею 30 кв.м, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зубрівська, 10а (а.с.10). Відповідно до акту від 23.04.2015 р., складеного головним інженером та майстрами ЛКП «Хуторівка», з участю [PERSON], на прибудинковій території (земельній ділянці) спільного користування [PERSON] самовільно встановлена тимчасова споруда (а.с.44). Згідно акту обстеження земельної ділянки за адресою: м.Львів, вул.Зубрівська, 10а від 25.01.2018 р., складеного працівниками ЛКП «Хуторівка», вбачається, що на вказаній земельній ділянці розташований парник (15 кв.м), сітка (огорожа) та дошки (а.с.45). Факт знаходження даних речей на земельній ділянці також підтверджується фото, наданими позивачем [PERSON] в судовому засіданні (а.с. 27-32). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-92цс15 від 27.05.2015 р. сформулював правову позицію, згідно з якою розяснив, що передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 33 Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У п.33 вказаної Постанови зазначено, що позов підлягає задоволенню в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. \~\~\~ Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Будь-яких доказів на підтвердження права користування [PERSON] земельною ділянкою [PERSON], а також доказів, які б спростовували твердження позивача щодо чинення перешкод в користуванні його власністю - матеріали справи не містять, а відтак позовні вимоги слід задовольнити частково та зобовязати відповідача прибрати із земельної ділянки - кадастровий номер 4610136800:03:008:0115, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Зубрівська, 10а, паркан, дошки та огорожу. Разом з тим, в задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання відповідача не вчиняти йому фізичних насильницьких перешкод у влаштуванні огорожі по межі земельної ділянки слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що відповідачем [PERSON] вчиняються такі дії відносно [PERSON] Окрім цього, слід вирішити питання щодо стягнення судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягнути з відповідача в користь позивача 640 грн. судового збору.

Outcome: partial