overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач 28.08.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на такі обставини. Вона з 21.12.2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З 30 серпня 2016 року вона з дитиною проживає окремо від відповідача, оскільки він пішов до іншої жінки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає з 16.05.2017 року. Вона отримує державну соціальну допомогу на дитину у розмірі 860,00 грн. Інших доходів не має, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Грошей, які вона отримує в якості допомоги від держави, не вистачає на забезпечення дитини. Також не вистачає коштів на її забезпечення. Фактично вона з дитиною виживають за рахунок державної допомоги на дитину. За її даними відповідач працює, отримує стабільний заробіток, але офіційно не оформлений на роботі. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.13,15). Причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 79,80,84 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.12.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання від 17.08.2017 року (а.с.6), та довідкою № 1327 від 21.11.2016 про реєстрацію місця проживання дитини (а.с.7). Позивач з дитиною проживає окремо від відповідача. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду а дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги від працездатного відповідача, який добровільно такої допомоги не надає. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку допомогу, тому позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач 28.08.2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання такими, які втратили право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідачі є її внуками, які зареєстровані у належному їй на праві приватної власності будинковолодінні № 3 по вул. Б. Хмельницького (колишня вул. Миру) в с. Побережжя Тисменицького району Івано-Франківської області. Понад один рік відповідачі не проживають у будинку позивача, оскільки виїхали на роботу за кордон і там проживають. Оскільки відповідачі залишились зареєстрованими у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідачів такими, які втратили право на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач у підготовче засідання не зявилась, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу в її відсутності. Відповідачі у підготовче засідання не зявились, у поданих суду заявах позов визнали, проти його задоволення не заперечували, просили справу розглянути у їх відсутності. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановлено, що відповідачі, які є внуками позивача власника будинковолодіння № 3 по вул. Б. Хмельницького (колишня вул. Миру) в с. Побережжя Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживають у цьому будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідачі не знялись з реєстрації місця проживання у спірному будинковолодінні, що порушує права та інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини, які відповідачами не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, відповідно до ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач 28.08.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.08.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з червня 2020 року між ними було припинено шлюбні відносини, проживають окремо. Подружнє життя не склалося через те, що протягом останнього року сумісного життя між ними було відсутнє взаєморозуміння, через що виникали конфлікти. За весь час подружнього життя вони неодноразово припиняли сумісне проживання, згодом поновлювали заради сина, однак відносини не змінювались на краще. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 25.09.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач, разом із позовною заявою, надала заяву згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.4). Відповідач також надав на електронну адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.21). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 21.08.2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 444 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через те , що протягом останнього року сумісного життя між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, через що виникали конфлікти. За весь час подружнього життя сторони неодноразово припиняли сумісне проживання, згодом поновлювали заради сина, однак відносини не змінювались на краще. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини. Майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач 28.09.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису його, як батька дитини [PERSON]»ї Іванівни, 25.06.2015 року з актового запису № 774 у Книзі реєстрації народжень 11.07.2015 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ, посилаючись на те, що він фактично не є біологічним батьком [PERSON]»ї Іванівни, народженої 25.06.2015 року [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач до суду не з»явилися, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2015 року [PERSON] на родила дочку [PERSON]»ю Іванівну, про що 11.07.2015 року Октябрським відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ зроблено актовий запис № 774, в якому батьком дитини записаний [PERSON]. Фактично позивач не є батьком дитини [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач 28.09.2016 року звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, вирішується питання про його розірвання, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач працює неофіційно, отримує гроші, однак не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, їй самій важко утримувати сина, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 800 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що вона не працює, отримує допомогу на дитину в розмірі 130 грн. на місяць, відповідач коштів на сина не надає з 20.09.2016 року. Відповідач позов не визнав, оскільки позивач вживає спиртне та палить, крім того, він працює неофіційно, його зарплата в середньому близько 2000 грн., яку затримують, тому не зможе сплачувати аліменти. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, син проживає разом із позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 180, 184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідач повинен виконувати обов'язок по утриманню своєї дитини, однак як встановлено судом, він не виконує цей обов'язок, працездатний, однак офіційно не працює, інших утриманців немає, а дитина знаходиться на утриманні позивачки, тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню повністю, присудивши стягнення аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно по 800 грн., що не буде перевищувати встановленого державою розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а вказаний розмір не позбавить відповідача на прожитковий мінімум та можливість забезпечувати себе матеріально для задоволення фізіологічних потреб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач 28.09.2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.2), посилаючись на наступні обставини. Вона 20.03.2004 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, з причини систематичних конфліктів. Вважає, що втрачене почуття любові і поваги один до одного є перешкодою для подальшого існування повноцінної сімї. З жовтня місяця 2016 року шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення виключено. Спору про поділ спільного майна немає. За спільною домовленістю діти проживають з нею. На підставі наведеного, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу - залишити їй прізвище «Сокур». З 15.12.2017 року діє Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження, що відповідає положенням п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.19). На позовних вимогах наполягає, вказала, що шлюбні стосунки припинені з жовтня місяця 2016 року, майновий спір відсутній, прізвище просить залишити «Сокур». Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.12). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 06.03.2018 року о 16.00 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання. Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученою. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.03.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с.4-5). Шлюбно-сімейні відносини, за посиланням позивача, припинені з жовтня місяця 2016 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Почуття любові між сторонами втрачено. Спільне господарство ними не ведеться. Майновий спір відсутній. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач 28.09.2020 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 28.09.2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, з вересня 2020 року між ними було припинено шлюбні стосунки та ведення сумісного господарства. Подружнє життя не склалося через те, що між ними так і не утворилося почуттів притаманних подружжю. За весь тривалий час спільного проживання так і не змогли знайти спільної мови з приводу обов`язків чоловіка та жінки, ведення спільного господарства та виховання дитини. Поновлення шлюбних стосунків неможливе. Майновий спір будуть намагатись вирішити мирним шляхом, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачкою. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 26.10.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.11). Відповідач також надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на розірвання шлюбу згодна (а.с.9). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 28.09.2002 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 661 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Позивач в обґрунтування позову зазначив, що спільне життя не склалось через те, що між ними так і не утворилося почуттів притаманних подружжю. З вересня 2020 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Сторони за весь тривалий час спільного проживання так і не змогли знайти спільної мови з приводу обов`язків чоловіка та жінки, ведення спільного господарства та виховання дитини. Поновлення шлюбних стосунків неможливе. Майновий спір сторони будуть намагатись вирішити мирним шляхом, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачкою. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач 28.10.2013 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 07.03.2009 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на сімейне життя, відсутності спільних інтересів. Кожний з них живе своїм життям. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Вони проживають окремо. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Примирення вважає неможливим. Дитина проживає з нею і, за домовленістю з відповідачем, після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Зазначила, що майнового спору немає. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач у судовому засіданні обставини, викладені в позові, та позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вказав, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства припинилися з грудня 2012 року. З вересня 2013 року вони проживають окремо. Майнового спору немає. Дитина проживає з позивачем. Заперечень щодо цього не виловив, але послався на те, що у нього є труднощі у побаченні з дитиною. Судом роз'яснено, що у разі чинення позивачем перешкод у спілкуванні з дитиною відповідач має право звернутися до органу опіки та піклування для вирішення питання щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, або до суду з відповідним позовом. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 07.03.2009 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланнями позивача з вересня місяця 2013 року, за посиланнями відповідача - з грудня місяця 2012 року, а з вересня 2013 року вони стали проживати окремо. Причиною цього стали різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина проживає і залишиться проживати з позивачем. За таких обставин суд вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач 28.10.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 5685,03 грн. Свій позов обґрунтовував тим, що 27.07.2011 р. між АТ «Дельта Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №005-08005-270711, згідно якого банк надає відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4800,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому додаткова угода не укладалась. Внаслідок порушення відповідачкою договірних зобов'язань станом на 22.08.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 5685,03 грн., що складається з: 2614,22 грн. - тіло кредиту; 997,50 грн. - прострочене тіло кредиту; 2073,31 грн. - заборгованість за комісіями. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка повторно не з'явилась у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 27.07.2011 р. між АТ «Дельта Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №005-08005-270711, згідно якого банк надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4800,00 грн. (а.с.4-8). Внаслідок порушення відповідачкою договірних зобов'язань станом на 22.08.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 5685,03 грн., що складається з: 2614,22 грн. - тіло кредиту; 997,50 грн. - прострочене тіло кредиту; 2073,31 грн. - заборгованість за комісіями (а.с. 3). За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідачки слід стягнути у користь позивача 5685,03 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved