Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] екологічна інспекція у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі листа Липовецького відділення поліції Гайсинського ВП ГУНП від 29.12.2015 року №1025/204/01-2015 щодо притягнення до адміністративної відповідальності відповідача по факту незаконної рубки чотирьох дерев породи берест, діаметром пнів 8 см. та 12 см., та породи верба, діаметром пнів 50 см. та 74 см., на території Турбівської селищної ради Липовецького району на землях загального користування біля присадибної ділянки по вулиці Червона Гірка, смт. Турбів Липовецького р-ну, позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення, №005322 від 01.02.2016 року. Оскільки, відповідно до довідки виконавчого комітету Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області №5989 від 17.11.2015 року дозвільні документи на видалення вищезазначених зелених насаджень відповідачу не надавались, чим порушено ст.10 Закону України «Про рослинний світ», п.п.3, 4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року №1045. Внаслідок здійснення самовільної порубки зелених насаджень відповідач наніс державі збитки на суму 8\~663,00 грн. Факт вчинення відповідачем самовільної порубки зелених насаджень підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №005322 від 01.02.2016 року, постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №4/019 від 01.02.2016 року, відповідно до якої провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП. Разом з тим, позивач зазначає, що закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення не звільняє відповідача від відшкодування збитків нанесених державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати позивачу завдану шкоду. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь держави грошові кошти в сумі 8\~663,00 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків. В судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Так, суду пояснив, що на момент порубки дерев відповідного дозволу для порубки зелених насаджень не мав, останні перебували в процесі виготовлення. При визначенні шкоди, яка підлягає стягненню, просив суд врахувати, що він являється інвалідом ІІІ групи (загальне захворювання), а його дружина інвалідом І групи (загальне захворювання). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на підставі листа Липовецького відділення поліції Гайсинського ВП ГУНП від 29.12.2015 року №1025/204/01-2015 щодо притягнення до адміністративної відповідальності відповідача по факту незаконної рубки чотирьох дерев породи берест, діаметром пнів 8 см. та 12 см., та породи верба, діаметром пнів 50 см. та 74 см., на території Турбівської селищної ради Липовецького району на землях загального користування біля присадибної ділянки по вулиці Червона Гірка, смт. Турбів Липовецького р-ну, позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення, №005322 від 01.02.2016 року. Оскільки, відповідно до довідки виконавчого комітету Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області №5989 від 17.11.2015 року дозвільні документи на видалення вищезазначених зелених насаджень відповідачу не надавались, чим порушено ст.10 Закону України «Про рослинний світ», п.п.3, 4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року №1045. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні обєктів рослинного світу (ч.2 ст.40 Закону України «Про рослинний світ»). Факт вчинення відповідачем самовільної порубки зелених насаджень підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №005322 від 01.02.2016 року, постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №4/019 від 01.02.2016 року, відповідно до якої провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП. Разом з тим, суд звертає увагу, що закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення не звільняє відповідача від відшкодування збитків нанесених державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Окрім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що на момент порубки дерев відповідного дозволу для порубки зелених насаджень не мав, що також підтверджується змістом довідки виконавчого комітету Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області №5989 від 17.11.2015 року. Згідно ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до розрахунку матеріальних збитків, проведеного фахівцями Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 року №559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» матеріальні збитки спричинені відповідачем самовільною порубкою насаджень становлять 8\~663,00 грн. Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Натомість, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про скрутне матеріальне станове відповідача, яке унеможливлює відшкодування завданої шкоди у повному обсязі. Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак останні підлягають задоволенню. Окрім того, судовий збір в розмірі 1\~378 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved