Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 вересня 2020 року звернулась в суд з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт яким заповідала: «належне мені право на земельну частку (пай), у КСП «Станіславське» в с. Станіславка Котовського району Одеської області, яке належить мені згідно сертифікату серії ОД № 0106128, виданого Котовською райдержадміністрацією Одеської області 14.08.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на Земельну частку (пай) 14.08.1996 року, за № 391, та сертифікату серії ОД № 0106127, виданого Котовською райдержадміністрацією Одеської області 14.08.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14.08.1996 року, за № 390, а у випадку отримання на праві приватної власності в натурі земельної ділянки згідно вказаних сертифікату всю земельну ділянку, заповідаю [PERSON] , 1960 року народження». Однак, відповідно до розпорядження Котовської райдержадміністрації № 415/04 від 12.10.2004 року, [PERSON] був виданий державний акт серії ЯА №162377 на право власності на земельну ділянку площею 7,11 га, що розташована на території Станіславської сільської ради Котовського району Одеської області, тобто на земельні частки (паї), які були зазначені в заповіті. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2019 року їй було надано додатковий строк у два місяці для подання зави про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Під час звернення до нотаріуса було з`ясовано, що заповіт має суперечливий характер, оскільки заповідається право на земельну частку (пай), а пред`явлено нотаріусу державний акт на землю. [PERSON] просила здійснити тлумачення заповіту, складеного 06.11.2001 року [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №2645, як такий в якому спадкодавець [PERSON] заповідає [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 7,11 га, розташовану на території Станіславської сільської ради Подільського району Одеської області, як належить спадкодавцю на підставі державного акту серії ЯА №162377 від 28.01.2005 року. Позивач у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої на позові наполягала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Ельдарова О. М. у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої просила вирішення позову поставити на розсуд суду та розглянути справу за її відсутності. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~ [INFO] у\~віці 85\~років в\~м.\~Вознесенськ Миколаївської\~області померла [PERSON] (актовий запис №173), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого повторно від 05.07.2018 року. [PERSON] склала заповіт, посвідчений 06.11.2001 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №2645, у якому заповіла [PERSON] , 1960 року народження : «належне мені право на земельну частку (пай) в КСП «Станіславське» в с. Станіславка Котовського району Одеської області, яке належить мені згідно сертифікату серії ОД № 0106128, виданого Котовською райдержадміністрацією Одеської області 14.08.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14.08.1996 року за № 391, та сертифікату серії ОД № 0106127, виданого Котовською райдержадміністрацією Одеської області 14.08.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14.08.1996 року, за № 390, а у випадку отримання на праві приватної власності в натурі земельної ділянки згідно вказаних сертифікату всю земельну ділянку». 28 січня 2005 року за розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області № 415/04 від 12.10.2004 року, [PERSON] був вданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №162377, площею 7,11 га, що розташована на території Станіславської сільської ради Котовського району Одеської області. При цьому, після отримання державного акта на право приватної власності на право власності на земельну ділянку серії ЯА №162377 від 28 січня 2005 року [PERSON] не внесла зміни до свого заповіту, складеного на користь позивача. Згідно відповіді відділу у Подільському району Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. №353/115-20 від 06.10.2020 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №162377 отримано [PERSON] взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0106128 та серії ОД № 0106127. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2019 року, справа №505/3823/18, [PERSON] було визначено додатковий строк у два місяці для подання зави про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Роз`ясненням приватного нотаріусу Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Ельдарової О. М. за вих. №14/02-14 від 25.02.2020 року, [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду, оскільки у неї не має можливості пред`явити правовстановлюючий документ на те майно, яке їй було заповідане, а саме: заповідано право на земельну частку (пай), а пред`явлено для огляду нотаріусу державний акт на землю. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша\~статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини другої\~статті 1269 ЦК України\~заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до частини першої\~статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу. Виходячи з аналізу положень норм статей\~213,\~1256 ЦК України\~тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. Відповідно до статей\~12,\~76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зміст заповіту є зрозумілим, не ускладнений неоднаковим використанням термінів, слів і понять, не містить ані суперечностей, ані неточностей, складений зі слів заповідача. Так, 28 січня 2005 року спадкодавиці був виданий державний акт на право власності земельну ділянку на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай). Та зі змісту заповіту чітко вбачається воля заповідача передати позивачу належні їй права на земельні частки (паї), а у випадку отримання на праві приватної власності в натурі земельної ділянки згідно вказаних сертифікатів всю земельну ділянку. На підтвердження своїх вимог про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачем не надано постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, спадкодавиця за життя не скористалася правом, передбаченим статтею 1254 ЦК України, згідно з якою заповідач мав право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт чи внести до заповіту зміни, оскільки земельна ділянка згідно державного акту була видана спадкодавиці за її життя у 2005 році. При таких обставинах, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed