Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач 30 липня 2020 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 28.11.1998 по 05.04.2004 року, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , відповідач добровільно не надає допомогу на утримання сина. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність належно повідомленого позивача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони з 28.11.1998 по 05.04.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб сторін розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 181, 183 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved