Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], призначення йому опікуна та стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на те, що після народження дитини [PERSON] його донька залишила дитину повністю на його утримання, з дитиною не спілкуються, не проявляє щодо неї батьківського піклування, не дбає про її матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток, взагалі байдуже відноситься до дитини. На підставі чого він вимушена звернутися до суду з позовною заяво про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача в розмірі 1000,00 грн. щомісячно з проведенням матеріальної індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та про призначення опікуна. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав. Раніше надав суду покази, відповідно до яких повністю підтвердив викладенні в позовній заяві обставини, зазначив, що донька не займається вихованням дитини, а проживає та працює в м. Одесі, забирати дитину не має наміру. Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Раніше у судовому засіданні надала покази, відповідно до яких дійсно на даний час працює та проживає в м. Одеса, дитину забрати не може на своє утримання, оскільки не має постійного місця проживання, з батьком тобто відповідачем посварилася та на разі проживати разом з ним та своєю дитиною не може, просила не позбавляти її батьківських прав. Представник служби у справах дітей Іванівської РДА Одеської області, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, просила суд розглядати справу за її відсутності та надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів та доцільність призначення опікуном малолітнього. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], тобто відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батьком малолітнього вказаний [PERSON] за вказівкою матері, що підтвердили сторони у судовому засіданні. Позивач, [PERSON] є рідним дідусем малолітнього [PERSON], що підтверджується показами сторін та довідкою з виконавчого комітету сільської ради. Відповідно до довідки з місця проживання дитини [PERSON] він проживає разом з дідусем [PERSON], прабабусею [PERSON] та співмешканкою дідуся [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідно до характеристики, виданою Великобуялицькою сільською радою, позивач доглядає за дитиною [PERSON], зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг та заяв на нього від жителів села не надходило, офіційно працевлаштований, що також підтверджується довідкою з місця роботи, отримує заробітну плату у середньому розмірі 7500,00 грн., на роботі зарекомендував себе добросовісним та працьовитим. Відповідно до характеристики з Великобуялицької сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, не займається вихованням сина [PERSON], постійно змінює місце проживання. Відповідно до довідки з Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП України в Одеській області, відповідач [PERSON] 26.06.2016 року самовільно залишила дитяче відділення Іванівської ЦРЛ та забрала сина [PERSON] без дозволу медиків. Згідно наданих довідок, позивач на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває на «Д» обліках у лікаря нарколога та психіатра. Відповідно до рішення виконавчого комітету Великобуялицької сільської ради, було вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], Іванівська РДА, як орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки відповідач життям дитини не цікавляться, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, що підтверджується висновком Іванівської РДА, наявного в матеріалах справи. Відповідно до висновку служби у справах дітей Іванівської РДА, позивач може бути опікуном та внесений до банку потенційних опікунів за №1522-11 від 05.10.2018 року. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, що виражається з відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкуються, турботи та уваги до неї не проявляє, залишила малолітню дитину на свого батька, що відповідачем не оспорювалося, та також судом була врахована та обставина, що відповідач на даний час відмовилася забрати дитину на своє утримання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав. Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Також, згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Отже, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000,00 грн., але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч.9ст.10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення, отже в даній частині позовних вимог позивачу необхідно відмовити. Згідно ст. 60 ч. 3 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна. Враховуючи, що мати малолітнього [PERSON] рішенням суду позбавлено батьківських прав, відомості про його батька в свідоцтві про народження було внесено за заявою матері, та відповідно до ст. ст. 63, 64 ЦК України і ст. 244 СК України, перешкод для призначення [PERSON], який є дідусем дитини, опікуном над малолітнім [PERSON]. не встановлено, оскільки матеріалами справи підтверджено, що дідусь займається вихованням та утриманням дитини та виконує дані обов'язки належним чином. Вирішуючи справу,

Outcome: partial