Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.09.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа КП «ЖКС «Порто-Франківський», який було уточнено 20.02.2018 року, та просив встановити порядок користування квартирою №15 в будинку №34 по вул. Жуковського в м. Одеса наступним чином: - у користування [PERSON], власнику 241/1000 частин квартири, надати житлові кімнати за номерами на плані технічного паспорту, літ.4 - житловою площею 10,2 кв.м та літ.6/1 площею 6,95 кв.м, з встановленням стінок та двері на вказаному плані квартири в кімнаті за номером літ.6 та з збереженням в цій кімнаті житлової площі літ.6- 17,15 кв.м; - у користування [PERSON], власнику 277/1000 частини квартири, надати житлову кімнату номер на плані технічного паспорту літ.5- площею 21,5 кв.м; - у користування [PERSON], в надати житлову кімнату номер на плані технічного паспорту літ.2 - площею 16,1 кв.м; - у користування [PERSON], надати житлову кімнату номер на плані технічного паспорту літ.6 - площею 17,15 кв.м. У загальному користуванні всіх співвласників квартир залишити: коридори: номер на плані технічного паспорт літ.1 площею 9,5 кв.м, та літ.11 площею 7,2 кв.м, літ.7 площею 2,7 кв.м, літ.10 площею 2,9 кв.м, кухню літ.9 площею 12,1 кв.м, комору (кладовка) літ.8 площею 4,0 кв.м, допоміжне приміщення літ.3 площею 6,2 кв.м, туалет літ.12 площею 2,5 кв.м, що входять до складу місць загального користування квартири. Також [PERSON] просив зобовязати [PERSON] привести в первісний стан комору (кладовку) літ.8 4.0 кв.м, допоміжне приміщення літ.7 2,7 кв.м, а також примикаючи приміщення кухню літ.9 - 12,1 кв.м шляхом демонтажу самовільно встановлених дверей та стінки, стягнути з [PERSON] на його користь\~за незаконне користування його житловою площею строком 24 місяці за період з 10.02.2016 року по 10.02.2018 року 72\~000,00 гривень та судовий збір у розмірі 2\~000,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником 241/1000 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №87. Загальна площа квартира [ADDRESS] становить 119,0 кв.м., житлова площа 71,9 кв.м., 241/1000 частка квартири складає 28,66 кв.м.. Квартира [ADDRESS], загальною площею 119,0 кв.м, житловою 71,9 кв.м, згідно технічного паспорту складається з чотирьох житлових кімнат: Л.2. 16,1 кв.м, Л.4 10,2 кв.м, Л.5 21,5 кв.м, Л.6 -24,1 кв.м; коридорів: Л.1 9,5 кв.м, Л.11 7,2 кв.м, Л.7 2,7 кв.м, Л.10 2,9 кв.м; кухні: Л.9 12,1 кв.м; комора (кладовка): Л.8 4,0 кв.м., допоміжне приміщення: Л.3 6,2 кв.м, туалет: Л.12 2,5 кв.м. Власником 277/1000 часток квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1717, є [PERSON] Також, посилався на те, що в зазначеній квартирі ще мешкають [PERSON] та [PERSON]. На даний час кімнатою Л.5 21,5 кв.м користується [PERSON], [PERSON] користується кімнатою Л.2 16,1 кв.м, а кімнату Л.6 24,1 кв.м та допоміжне приміщення: Л.7 2,7 кв.м, Л.8 4,0 кв.м, в якій проживав [PERSON], зайняла [PERSON] Посилався на те, що власником 482/1000 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 57,32 кв.м, був [PERSON], який помер 30.06.2015 року. Відповідачка [PERSON] самовільно зайняла та користується житловою кімнатою Л.6 - 24,1 кв.м, коридором Л.7 - 2,7 кв.м. коморою Л.8 - 4,0 кв.м, встановивши двері на вхід в коридор Л.7 - 2,7 кв.м, проте сплачує всі комунальні послуги із рахунку 17,15 кв.м житлової площі. Фактично [PERSON] користується 65,2 кв.м (30,8 кв.м. особисто та 34,4 кв.м загального користування: коридор: Л.1 - 9,5 кв.м, Л.11 - 7,2 кв.м, Л.7 - 2,7 кв.м, Л.10 - 2,9 кв.м, кухня: Л.9 - 12,1 кв.м), замість 28,6 кв.м. загальної площі, в з яких житлової 17,15 кв.м. Позивач вважає, що у звязку з самоправним заволодінням [PERSON] вказаної житлової площі та приєднанням загальної площі, порушується його право на володіння, користування та розпорядження 241/1000 частини квартири №15 по вул. Жуковського у м. Одесі, тобто, замість 17,15 кв.м, фактично в його користуванні лише 10,2 кв.м житлової площі згідно договору дарування, чим зменшено його житлову площу на 6,95 км.м, за яку він сплачує комунальні послуги, а його площею - 6,95 кв.м в кімнаті Л.6 користується [PERSON], яка сплачує комунальні послуги лише за 17,15 кв.м житлової площі. У звязку з тим, що його права порушені, він змушений був звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 11.09.2017 року позов було залишено без руху. 11.10.2017 року позивачем було подано заяву на виконання ухвали суду, якою він усунув недоліки, встановлені в ухвалі суду від 11.09.2018 року. Ухвалою суду від 12.10.2017 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду у попереднє судове засідання на 06.11.2017 року. У судове засідання призначене на 06.11.2017 року зявилися представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. У судове засідання призначене на 06.11.2017 року зявилася онука [PERSON], померлої 26.03.2015 року, яка зазначила, що [PERSON] була власницею 277/1000 часток квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1717. У судове засідання призначене на 06.11.2017 року зявилася відповідачка [PERSON], яка зазначила, що вона, її вин [PERSON] та її донька [PERSON] є власниками 241/1000 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]А, зареєстрованого в реєстрі за №1716. У судове засідання призначене на 06.11.2017 року відповідач [PERSON], та представник 3-ої особи КП «ЖКС «Порто-Франківський» не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. За клопотанням представника позивача [PERSON] (по довіреності від 15.02.2017 року) згідно ст. 33 ЦПК України (в редакції на 06.11.2017 року) суд протокольно залучив в якості співвідповідачів по справі [PERSON], [PERSON] та залучено в якості правонаступника [PERSON] [PERSON]. По справі оголошено перерву до 27.11.2017 року. 27.11.2017 року позивачем [PERSON] подано до суду уточнену позовну заяву. У судове засідання призначене на 27.11.2017 року зявилися представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], позов підтримали, просили його задовольнити. У судове засідання призначене на 27.11.2017 року зявилася відповідачка [PERSON], позов не визнала, просила у задоволені позову відмовити. Також зявилася відповідачка [PERSON], позов не визнала, просила у задоволені позову відмовити. У судове засідання призначене на 27.11.2017 року відповідачі [PERSON] та [PERSON], та представник 3-ої особи КП «ЖКС «Порто-Франківський» не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 27.11.2017 року зазначену справу призначено до розгляду у судове засідання на 07.02.2018 року. 02.02.2018 року позивачем [PERSON] подано до суду уточнену позовну заяву. Згідно довідки від 07.02.2018 року, розгляд справи №522/16895/17 відкладено на 26.02.2018 року, у звязку із слуханням справи №522/17111/17. Відповідачам вручено уточнену позовну заяву. 20.02.2018 року позивачем [PERSON] подано до суду уточнену позовну заяву. Розгляд справи 26.02.2018 року відкладено на 02.04.2018 року, у звязку з находженням судді Домусчі Л.В. на семінарі. 02.04.2018 року розгляд справи відкладено на 04.05.2018 року, у звязку з находженням судді Домусчі Л.В. у відпустці. Розгляд справи 04.05.2018 року відкладено на 03.07.2018 року, у звязку із слуханням справи №522/436/18. У судове засідання призначене на 03.07.2018 року зявилися представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Представник [PERSON]Х у судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, просив визначити порядок користування квартирою №15 по вул. Жуковського, 34 у м. Одесі, та пояснив, що [PERSON] є власником 241/1000 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.02.2016 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником 277/1000 часток квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2015 року. Також зазначеною квартирою користуються сімя [PERSON] та [PERSON], але належні документи на частку квартири [PERSON] у них відсутні та він їх не надав. Також представник позивача зазначив, що між [PERSON] та [PERSON] спір щодо користування житловою площею відсутній, а існує спір тільки між позивачем та [PERSON]. Він не може пояснити, коли саме [PERSON] зайняла кімнату Л6 24,1 кв.м., зазначив, що раніше там жив [PERSON], який був власником 482/1000 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Житлово-Комунального Господарства виконкому Одеської міської ради від 20.01.1997 року, у тому числі кімнат 10,2 кв.м та 24,1 кв.м, а у подальшому [PERSON] зайняла кімнату 24,1 кв.м та приєднала комору 4,0 кв.м та коридор 2,7 кв.м, самовільно встановила металеві двері, тим самим влаштувала окрему квартиру. А позивач сплачує рахунки як за 17,15 кв.м. житлової площі. Представник позивача прояснив, що позивач має 4-х дітей та у звязку з тим, що розділити та виділити в окреме користування квартиру не є можливим, вважає можливим лише встановити порядок користування зазначеною квартирою, а саме, виділивши в користування позивача кімнату Літ.6 - 24,1 кв.м, а щодо встановлення перегородки та вхідних дверей, вважає, що дозвіл не потрібен. Просив встановити простінок та двері, оскільки це ніяким чином не погіршить права інших співвласників. Щодо самовільних дій [PERSON], просив зобовязати її за власний рахунок привести в первісний стан комору (кладовку) 4.0 кв.м, допоміжне приміщення 2,7 кв.м, а також примикаючи приміщення кухню - 12,1 кв.м, шляхом демонтажу самовільно встановлених дверей та стінки. Далі зазначив, щ у користуванні [PERSON] є житлова кімната 21,5 кв.м, у [PERSON] житлова кімната 16,1 кв.м, у [PERSON] житлова кімната 17,15 кв.м. У загальному користуванні просив залишити коридори - 9,5 кв.м, 7,2 кв.м, 2,7 кв.м, 2,9 кв.м; кухню 12,1 кв.м; комору (кладовку) 4,0 кв.м., допоміжне приміщення 6,2 кв.м, туалет 2,5 кв.м. Представник позивача [PERSON] доводи, надані представником [PERSON], підтримав, та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти за незаконне користування нею його житловою площею. У судове засідання призначене на 03.07.2018 року зявилася відповідачка [PERSON], позов [PERSON] не визнала, та зазначила, що [PERSON] був її чоловіком. Вона була власником квартири [ADDRESS], яку згідно договору купівлі продажу від 29.03.2001 року було продано. На підставі договору дарування від 29.03.2001 року [PERSON] подарував їй - [PERSON] та її дітям, [PERSON] та [PERSON] 241/1000 частини квартири [ADDRESS], який було зареєстровано в ОМБТІ та РОН. Згідно технічного паспорту від 23.12.1996 року за [PERSON] було зареєстровано 34,3 кв.м., куди вона з дітьми переїхала після продажу квартири [ADDRESS]. [PERSON] віддав в її та дітей користування кімнату 24,1 кв.м, а у кімнаті 10,2 кв.м ніхто не проживав. Коли [PERSON] та [PERSON] посварилися, [PERSON] перейшов жити у кімнату 10,2 кв.м, він вів нездоровий спосіб життя, почав пити, були приводи міліції. Броньовані двері вона встановила для того, щоб захистити своїх дітей від [PERSON]. Гроші від продажу своє квартири відповідачка віддала [PERSON], для відкриття ним СПД, але останній їх пропив. Також, [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] ніколи не був прописаний, не проживав та не сплачував кошти за користування кімнатою літ.6 - 24,1 кв.м. Комунальні послуги за вказану кімнату - 24,1 кв.м сплачувала сама, боргів не мала. Також пояснила, що в квартирі є три жилих кімнати, з яких кімнату літ. 6 - 24,1 кв.м - займає вона, [PERSON] займає 21,5 кв.м, та кімната площею 10,2 кв.м. У [PERSON] 2 житлових кімнати площею 16,1 кв.м та 16,2 кв.м.. Представник 3-ої особи КП «ЖКС «Порто-Франківський» у судове засідання зявився, проти позову не заперечував, також зазначив, що встановлювати перегородки без узгодження, не порушуючи несучі конструкції можливо. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання призначене на 03.07.2018 року не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Суд з урахування положень ст.223 ЦПК України, розумних строків розгляду справи, зважаючи на належне сповіщення представника відповідача та відсутність з його боку належних та допустимих доказів щодо поважності неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що позивач [PERSON] є власником 241/1000 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №87 (а.с.6). Право власності позивача було зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2016 року (а.с.7). Загальна площа квартира [ADDRESS] становить 119,0 кв.м., житлова площа 71,9 кв.м., 241/1000 частка квартири складає 28,66 кв.м.. Згідно довідки (виписки з домової книжки про склад сімї та реєстрації) від 19.05.2016 року також у вказаній квартирі були зареєстровані та проживали [PERSON], яка займала кімнату площею 19,91 кв.м., [PERSON], який займав кімнату площею 16, 00 кв.м., та [PERSON] зі сімєю, які займають кімнату площею 17,15 кв.м. (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] померла 26.03.2015 року, остання була власницею 277/1000 часток квартири [ADDRESS]. На теперішній час власником 277/1000 часток квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1717, є [PERSON] (а.с.35-39). Також, 482/1000 частин спірної квартири належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 20.01.1997 року за р.№11-8766, та зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в реєстровій книзі за №219пр., під реєстровим №403 на стор. №1. У подальшому, за договором дарування від 29.03.2001 року [PERSON] подарував, а [PERSON] та [PERSON], [PERSON] прийняли в дар в рівних частках кожний 241/1000 частин вказаної квартири загального заселення №15 по вул. Жуковського, 34 в м. Одесі (а.с.40). Право власності відповідачів було зареєстровано 19.04.2001 року в органах КП «ОМБТІ та РОН» (а.с.40). Власником інший 241/1000 часток вказаної квартири стала [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті у червні 2015 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.02.2015 року (а.с.74). У свою чергу, [PERSON] у подальшому за договором дарування від 10.02.2016 року передала безоплатно вказані 241/1000 часток квартири позивачу [PERSON] (а.с.6). Згідно договору дарування 241/1000 часток квартири складають 28.66 кв.м.. Згідно технічного паспорту від 02.03.2011 року на імя [PERSON], за останнім було зареєстровано 34,3 кв.м., у тому числі житлова кімната літ. 6, площею 24.1 кв.м., також приміщення загального користування: кухня літ. 9 - площею 12,1 кв.м, туалет літ. 12 - 2,5 кв.м. заг., коридор заг. користування літ.1 - 9,5 кв.м., літ. 11 - 7.2 кв.м, літ. 7 - 2.7 кв.м., літ. 10 - 2.9 кв.м., кладовка літ. 8 4.0 кв.м., Згідно пояснень відповідачки [PERSON], її чоловік [PERSON] віддав їй та дітям у користування кімнату 24,1 кв.м, а у кімнаті 10,2 кв.м ніхто не проживав. З довідки (виписки з домової книжки про склад сімї та реєстрації) від 30.10.2017 року суд вбачає, що [PERSON] займає кімнату площею 19,91 кв.м., [PERSON] займає кімнату площею 16, 00 кв.м., [PERSON] займає кімнату площею 17,15 кв.м. та [PERSON] зі сімєю займають кімнату площею 17,15 кв.м.(а.с.46). За розглядом справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] спору з приводу користування квартирою не існує і вимог до них не предявлено. Згідно пояснень представника позивача, спір щодо порядку користування квартирою існує лише між позивачем та відповідачкою [PERSON]. Позивач вважає, що відповідачка [PERSON] самовільно зайняла та користується житловою кімнатою Літ.6 - 24,1 кв.м, коридором Л.7 - 2,7 кв.м. коморою Л.8 - 4,0 кв.м, встановивши двері на вхід в коридор Л.7 - 2,7 кв.м, проте сплачує всі комунальні послуги із рахунку 17,15 кв.м житлової площі. Посилався на те, що фактично [PERSON] користується 65,2 кв.м (30,8 кв.м. особисто та 34,4 кв.м загального користування: коридор: Л.1 - 9,5 кв.м, Л.11 - 7,2 кв.м, Л.7 - 2,7 кв.м, Л.10 - 2,9 кв.м, кухня: Л.9 - 12,1 кв.м), замість 28,6 кв.м. загальної площі, в з яких житлової 17,15 кв.м.. Житлова кімната літ.4- пл..10,2 кв.м. є вільною. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно положень статей 319, 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до вимог частини 1 статті 356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За правилами ст.\~358\~ч.\~3\~ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК України. У відповідності до ст.. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Отже, за змістом статей 319, 358\~ЦК України встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно. За положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, що такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки (пункт 33 постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358\~ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим. Таким чином, виходячи з того, що позивач за договором дарування є власником 17,15 кв.м., що становить 241/1000 часток квартири спільного заселення, то суд дійшов до висновку, що позивачу належить згідно правовстановлюючих документів житлова кімната пл.10,2 кв.м. та частина житлової кімнати літ. 6 (площею 6,95 кв.м.), яку займає відповідачка зі своєю родиною. Проте вказану кімнату неможливо розділити реально, як того просить позивач, пропонуючи варіант поділу, оскільки на таке переобладнання немає згоди відповідачки та немає висновку експерта або фахівця у галузі будівництва. Поділ квартири між позивачем і відповідачкою [PERSON] неможливий. У звязку з чим такі вимоги не підлягають задоволенню. При цьому суд вважає можливим визначити порядок користування іншими загальними приміщеннями, які згідно законодавства є місцями загального користування з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників При цьому судом встановлено що відповідачка також зайняла приміщення літ.8-пл.4,0 кв.м. (кладовка) та коридор літ. 7- пл.. 2,7 кв.м., перед входом до яких самовільно влаштувала та поставила двері з перестінком. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ч.2 ст. 382 ЦК України). Отже,\~суд вбачає\~обґрунтованими вимоги\~[PERSON]\~та вважає\~необхідним зобовязати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) привести в первісний стан комору (кладовку) літ.8 4.0 кв.м, допоміжне приміщення літ.7 2,7 кв.м, а також примикаючи приміщення кухню літ.9 - 12,1 кв.м шляхом демонтажу самовільно встановлених дверей та стінки. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з\~ [PERSON] на користь\~ [PERSON] судовий збір у розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Outcome: partial