overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 березня 2017 року звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 11 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 369) та відновити її дошлюбне прізвище „Палатна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через зникнення взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сімю, обовязки з ведення господарства. Сторони не змогли дійти компромісу з багатьох родинних питань, у них зникло почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. З ініціативи відповідача часто виникали сварки, свідком яких був їх неповнолітній син. Намагання позивача налагодити родинні відносини не призвели до жодних результатів, оскільки відповідач не бажає йти на поступки. В даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 цього Кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 березня 2017 року звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 15 лютого 1997 року виконавчим комітетом Замостянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (актовий запис № 01) та змінити її прізвище „Близнюк на „Тищенко. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за неспівпадіння поглядів на сімейні відносини та на сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач зловживає спиртними напоями і постійно влаштовував сварки, що ображали її честь і гідність. Крім того, мимовільними свідками сварок ставали їх діти. В даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити та відновити її дошлюбне прізвище „Тищенко. Відповідач [PERSON] не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 цього Кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 вересня 2020 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 21 вересня 1991 року у Липецькій сільській раді народних депутатів Котовського району Одеської області, за актовим записом №36. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. З травня 2020 року вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Просила залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутність.. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов не визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 1991 року у Липецькій сільській раді народних депутатів Котовського району Одеської області, за актовим записом №36. Від шлюбу\~мають неповнолітню\~дитину:\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Судом надавався позивачці й відповідачу місячний строк для примирення, однак воно досягнуто не було. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

позивач [PERSON] 21 грудня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03 березня 1984 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З літа 2014 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заперечення, не згодна на розірвання шлюбу. Сторонам надавался строк для примирення, але позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки має іншу родину та неповнолітню дитину. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 03 березня 1984 року, про що виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 6 (а.с 16). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З літа 2014 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

позивач [PERSON] 21 грудня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 17 травня 2014 року вона знаходиться із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . 31 жовтня 2014 року народився син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач оказує матеріальну допомогу на утримання сина , але в недостатньому розмірі. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, заперечує проти того, щоб з нього були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини, оскільки бажає, щоб дитина мешкала разом з ним. Крім того, він мешкає разом з батьками, які є пенсіонерами. Середній заробіток у нього близько 3000 грн. Інших дітей неповнолітніх на його утриманні не має. Суд заслухавши позивача,відповідача , дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17 травня 2014 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO]. Відповідно до актового запису № 479, зробленого 07 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 9 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 грудня 2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON], вимоги за яким уточнила в поданій до суду 04 лютого 2016 року заяві. Посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. В уточненій заяві просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, посилаючись на обставини, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав вимоги [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], матір'ю якого є позивач [PERSON]. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дослідженими в справі доказами встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, малолітній [PERSON] постійно проживає з матір'ю [PERSON] Відповідач [PERSON] не виконує обов'язки щодо виховання та розвитку малолітнього сина [PERSON], [INFO], не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не надає достатнього матеріального утримання дитині. [PERSON] не цікавиться навчанням та розвитком сина, не відвідував дошкільний та навчальний заклад. Матеріальним утриманням та розвитком малолітньої займається позивач [PERSON]. Встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, має місце повна байдужість до результатів розгляду справи та визнання вимог про позбавлення батьківських прав. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради від 09 березня 2016 року № 52, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Тому суд, приймаючи до уваги інтереси малолітнього [PERSON], [INFO], приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно побавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 грудня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, тривалий час були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Просила суд розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 19 жовтня 2013 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 29 січня 2019 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 січня 2019 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 лютого 2019 року. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, на розірванні шлюбу наполягала. Вважає неможливим подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] Муршудовим, [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Кібальник) [PERSON], [INFO], з 19 жовтня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач - [PERSON], 21 грудня 2019 року звернулася до Любашівського районного суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що 11 січня 2007 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02. Від спільного проживання в шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, сімейні стосунки з чоловіком не склалися, вони припинили сімейне життя, спільно не проживають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що в них різні характери та погляди на життя, вони втратили взаємопорозуміння та повагу один до одного. Позивач - [PERSON], згідно заяви просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON], 27.02.2019 року у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, про розгляд справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ст.128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи. Оскільки від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб 11 січня 2007 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02. (а.с. 6). Відповідно до ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони не проживають разом як подружжя, позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, надалі зберігати сімейні відносини не можливо. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить волі та інтересам позивача,

Outcome: approved