Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.08.2018 року звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка мотивована тим, що він з 09.02.2018 року по 24.07.2018 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював на відокремленому підрозділі «Автобаза» ДП «Селидіввугілля» водієм 3 класу автоколони дільниці № 1. Наказом № 97к від 24.07.2018 року його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Після звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату у розмірі 13 415 грн. 30 коп., яку не виплатив до теперішнього часу. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 13\~415 грн. 30 коп. та середній заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судового рішення. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що підприємство перебуває у важкому фінансовому стані, через який не має можливості провести остаточний розрахунок з [PERSON] у строки передбачені чинним законодавством. При надходженні коштів вони будуть спрямовані на виплату заборгованості по заробітній платі. Станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість позивачу частково сплачена (1304 грн. 99 коп. за квітень, 1906 грн. 01 коп. за травень, 230 грн. 66 коп. за червень) та невиплачена частина складає 11\~278 грн. 63 коп. Просить суд зменшити позовні вимоги [PERSON] на 3441 грн. 66 коп., які були сплачені за час після подання позову. Відповідно до вимог ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно запису № 5 дублікату трудової книжки серії ЗД № 352880, [PERSON] 09.02.2018 року прийнято до відокремленого підрозділу «Автобаза» ДП «Селидіввугілля» на посаду водія 3 класу в автоколону дільниці № 1. Згідно запису № 6 в дублікаті трудової книжки серії ЗД № 352880, 24.07.2018 року [PERSON] звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу № 97к від 24.07.2018 року. Як вбачається з довідки № 19/6-239 від 06.08.2018 року, виданої ВП «»Автобаза» ДП «Селидіввугілля», на момент звільнення [PERSON] йому було нарахована заробітна плата до сплати 16 283 грн. 98 коп., виплачена заробітна плата складає 1563 грн. 69 коп., тоді як заборгованість станом на 02.08.2018 року 14\~720 грн. 29 коп. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обовязок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обовязок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до розяснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Суд критично відноситься до доводів представника відповідача щодо неможливості провести остаточний розрахунок з позивачем через скрутне фінансове становище відповідача, оскільки даний факт ніяким чином не впливає на обовязок роботодавця у встановлені законом строку виплатити працівнику належну йому заробітну плату. Натомість вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі (без урахування вже виплаченої йому суми 3441 грн. 66 коп.), а саме: 11\~278 грн. 63 коп. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд встановив наступне. Згідно листа N\~224/0/103-17/214\~від 19.10.2017\~року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2018 році» відповідно до якого кількість робочих днів позивача з розрахунку з 24.07.2018 року (день звільнення) по 01.10.2018 року (день винесення судового рішення) складала би 49 днів: липень 2018 року 6 днів, серпень 2018 року 22 дні, вересень 2018 року 20 днів, жовтень 2018 року 1 день. Згідно довідки № 19/6-239 від 06.08.2018 року, виданої ВП «Автобаза» ДП «Селидіввугілля», середньоденна заробітна плата [PERSON], що розрахована відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року, складає 181 грн. 66 коп. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку складає: 181 грн. 66 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 49 (кількість днів затримки розрахунку) = 8901 грн. 34 коп. Суд, повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 263 ЦПК України, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до\~задоволеної частини\~вимог в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати за подання позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial