Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач 20.01.2016 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, в якому зазначив, що 30.08.2011 між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було кредитний договір № 115-АК/2011-97 у відповідності до якого останній отримав 113 832,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 29 серпня 2016 року. В забезпечення виконання зобовязань з приводу повернення кредитних коштів Відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - Chery, модель - Tiggo, тип- легковий універсал, 2011 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер - АН1451НО, номер шасі (кузова, рами) LVVDB11B11B8BD256146, LVVDB11B11B8BD256146 відповідно до договору застави транспортного засобу № 115з-АК/2011-97 від 30 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 3401. Відповідно до п. 4 Договору застави заставна вартість предмету застави склала 126\~480, 00 грн. Починаючи з 29.08.2014р. відповідач припинив виконувати кредитні зобовязання з приводу повернення кредитних коштів, порушуючи умови Кредитного договору. Внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитний договором у розмірі 78\~498 грн. 61 коп. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зп. Просить суд, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором № 115-АК/2011-97 від 30.08.2011 року звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки - Chery, модель - Tiggo, тип- легковий універсал, 2011 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер - АН1451НО, номер шасі (кузова, рами) LVVDB11B11B8BD256146, LVVDB11B11B8BD256146, який належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 034712, виданого ВРЕР № 1 м. Донецка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 27.08.2011 року, шляхом визнання за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права власності на предмет застави з правом вчинення подальших дій повязаних з переоформленням автотранспортного засобу в Управлінні безпеки дорожнього руху України. наділивши правом зняття з обліку транспортного засобу та постановлення на облік, зобовязати відповідача передати позивачу предмет застави з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, стягнути відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання з підтриманням позову, просив слухати справу без його участі,проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Зібраними у справі доказами, судом встановлено, що 30.08.2011 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було кредитний договір № 115-АК/2011-97 у відповідності до якого останній отримав 113 832,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 29 серпня 2016 року. В забезпечення виконання зобовязань з приводу повернення кредитних коштів [PERSON] було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - Chery, модель - Tiggo, тип- легковий універсал, 2011 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер - АН1451НО, номер шасі (кузова, рами) LVVDB11B11B8BD256146, LVVDB11B11B8BD256146 відповідно до договору застави транспортного засобу № 115з-АК/2011-97 від 30 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 3401. Відповідно до п. 4 Договору застави заставна вартість предмету застави склала 126\~480, 00 грн. Починаючи з 29.08.2014р. [PERSON] припинив виконувати кредитні зобовязання з приводу повернення кредитних коштів, порушуючи умови Кредитного договору. Внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитний договором у розмірі 78\~498 грн. 61 коп. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зп. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦПК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави; в інших випадках, встановлених договором. Згідно до ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Статтею 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Згідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ч. 1 \~ст. 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~визначено, що обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов'язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону. \~Статтею 19 Закону України «Про заставу»\~встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»). Згідно\~ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону, якою передбачена і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем (ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором 115-АК/2011-97 від 30.08.2011 року та заставу транспортного засобу від 115-АК/2011-97 від 30.08.2011 року та має заборгованість в розмірі 78\~498,61 грн., тому, на підставі ст.\~589, п. 3 ч. 2 ст.\~592 ЦК України, ст.\~ст. 19-20 Закону України «Про заставу», позивач набув право звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1897 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved