overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач 15 жовтня 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2009 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти, суперечки чпільне життя стало неможливим та нестерпним. У зв*язку з зазначеним шлюбні відносини були припинені та з 2011 року проживають окремо. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] письмово просила розглядати справу у її відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2009 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 155 /а.с.4/. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «Білоножко» на «Селезньову». Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з 2011 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач 15 жовтня 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2002 року, мають неповнолітнього сина. Сімейне життя не склалося, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31.08.2002 року, актовий запис №83. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що між сторонами подружні відносини остаточно припинені. Спільного господарства сторони не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивача відновлювати подружні відносини з відповідачкою, а також те, що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Оскільки позивачка не висловила свого бажання змінити прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач 15 квітня 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2017 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] Сімейне життя не склалося, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 вересня 2017 року, актовий запис №105. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач 15 липня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вступив в шлюб з [PERSON], 31 жовтня 2009 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №606. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стала втрата порозуміння, різних поглядів на життя, несумісність характерів, внаслідок чого виникали сварки, суперечки. З травня 2013 року проживають окремо, припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, тому просив шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] з'явився, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. В попереднє судове засідання відповідачка [PERSON] з'явилась, позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому можливо розглянути справу в попередньому судовому засіданні. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач 15 липня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 16 листопада 2007 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1011. Від шлюбу дітей не мають. З січня 2010 року між сторонами припиненні шлюбні стосунки і з цього часу вони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться. Відповідачка перестала поважати позивача, всі важливі рішення приймала самостійно. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, почуття кохання втрачено, подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про день, місце та час розгляду справи сповіщена належним чином, через засоби масової інформації, газету «Вісті Придніпров'я». Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16 листопада 2007 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1011 /а.с.6/. Від шлюбу дітей не мають. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з січня 2010 року, внаслідок втрати поваги, розбіжності характерів, що призвело до погіршення стосунків. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач 15 липня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 19 березня 2015 року він перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №03. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейне життя, на взаємовідносини між подружжям. Позивач являється інвалідом 1-ї групи. В липні 2015 року позивач був на лікуванні в госпіталі та відповідачка не турбувалася про позивача та не опікувалася ним, навіть не приходила до нього. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, тому просив шлюб розірвати. Відносини між сторонами були хороші поки позивач не зареєстрував в своїй квартирі доньку відповідачки. В судове засідання позивач [PERSON] з'явився, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19 березня 2015 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №03 /а.с.2/ Від шлюбу дітей не мають. Встановлено, що причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейне життя, на взаємовідносини між подружжям. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно\~статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач 15 липня 2015 року звернувся з вимогами до відповідача про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю. Пояснив, що [PERSON], працюючи на посаді директора ТОВ « Ліспромінвест » , яке знаходиться в м. Малині по вул. Огієнка, 63-г вчинив грубе порушення законодавства про працю, що призвело до заподіяння [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень і остання 21 день знаходилася на стаціонарному лікування в Малинському РТМО , кошти затрачені на її лікування складають 2812,47 грн. Вироком Малинського районного суду від 14 серпня 2014 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.172, ч.1 ст.272 КК України. До суду надійшла заява від виконавчого комітету Малинської міської ради в якій виконавчий комітет позовні вимоги прокурора Малинського району підтримує повністю та просить провести розгляд справи у відсутності представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В статті 1206 ЦК України зазначено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно копії вироку Малинського районного суду від 14 серпня 2014 року встановлено, що [PERSON] засуджено за ч.1 ст.172, ч.1 ст.272 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. Звільнено від відбуття покарання на підставі Закону України « Про амністію » від 08 квітня 2014 року. Потерпілою від даного злочину є [PERSON] ( а.с.4-10). Згідно довідки Малинського РТМО від 10 липня 2015 року № 861, [PERSON] в період з 28 березня 2013 року по 19 квітня 2013 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені Малинського РТМО. Вартість лікування становить 2812,47 грн. ( а.с. 10). Враховуючи викладене суд вважає , що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач 15 липня 2015 року звернулася з вимогами до відповідача про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю. Пояснила, що 02 травня 2013 року близько 19 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки « ИЖ - 412 » державний номер [NUMBER] по вул. Крилова м. Малина здійснив зіткнення з велосипедом під керуваннями [PERSON] Внаслідок зіткнення [PERSON] були заподіяння середньої тяжкості тілесні ушкодження і остання 6 днів знаходилася на стаціонарному лікування в Малинському РТМО , кошти затрачені на її лікування складають 1045,26 грн. До суду надійшла заява від виконавчого комітету Малинської міської ради в якій виконавчий комітет позовні вимоги прокурора Малинського району підтримує повністю та просить провести розгляд справи у відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В статті 1206 ЦК України зазначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно копії вироку Малинського районного суду від 14 квітня 2014 року встановлено, що [PERSON] засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 3400 грн. Потерпілою від даного злочину є [PERSON] ( а.с.4-11). Згідно довідки Малинського РТМО від 10 липня 2015 року, встановлено , що [PERSON] в період з 02 травня по 08 травня 2013 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені Малинського РТМО. Вартість лікування становить 1045,26 грн. ( а.с. 12). Враховуючи викладене суд вважає , що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач 15 липня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] ; дитина проживає постійно з матір`ю, коштів не достатньо для її утримання, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved