overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач 22 жовтня 2015 року звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 28 листопада 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, подружні стосунки фактично припинено, з початку 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], збереження шлюбу неможливе, тому просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 28 листопада 2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2010, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами припинені, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач 22 жовтня 2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн., до досягнення дітьми повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, зокрема і через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки. 22.01.2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23.08.2014 року, який розірвано заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 25.09.2019 року. Від даного шлюбу [INFO] у [PERSON] до [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с.11) та [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с.10) Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідач по справі фактично не надає допомоги на утримання дітей, суд вважає за можливе стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач 22 квітня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті баби [PERSON], померлої 05 лютого 1998 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті баби [PERSON], померлої 05 лютого 1998 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що були відсутні документи, які б підтверджували родинний зв»язок зі спадкодавцем. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 05 лютого 1998 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №288024, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 06 лютого 1998 року). Як убачається з досліджених в судовому засіданні рішення Кодимського районного суду від 23 лютого 2016 року (справа №503/167/16-ц), встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як внучатого племінника та баби. Тобто, позивач є спадкоємцем за законом як онук спадкодавця. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з огляду на те, що були відсутні документи, які б підтверджували родинний зв»язок зі спадкодавцем, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини.. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач 22 квітня 2021 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2013 року. Сімейне життя не склалося через відсутність почуття поваги, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка позов визнала, про що надала письмову заяву. Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.06.2013, актовий запис №57. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням відповідачки суд повертає їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 22 листопада 2016 року звернулася до Малинського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила , що відповідач офіційно працевлаштований, працює розмелювачем в ТОВ « Папір Мал » м. Малина, отримує заробітну плату та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю та просить вимоги позивача задовольнити. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується, що її батьком є відповідач. ( а.с. 4). Дитина проживає з позивачем. ( а.с.5). При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення статті 182 Сімейного Кодексу України де зазначено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення , а також , що в будь якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює розмелювачем в ТОВ « Папір Мал » м. Малина. Тому суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у відповідній частці є обґрунтованими. Будь яких обставин які б перешкоджали [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дитини , в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач 22 лютого 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вступив в шлюб з [PERSON] 01 березня 1991 року, який був зареєстрований в Красногвардійському відділі РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №126. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, ведення домашнього господарства, у зв'язку з чим виникали конфлікти. З січня 2014 року припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства, сторони проживають окремо. З квітня 2014 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. Майновій спір відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 01 березня 1991 року, який був зареєстрований в Красногвардійському відділі РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №126 /а.с.7/ Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Встановлено також, що з січня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. З квітня 2014 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Майновий спір відсутній. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач 22 лютого 2016 року звернулась до Шевченківського районного суд Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], який було зареєстровано 17 липня 2010 року, в відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис №42, у шлюбі перебуває у перше. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємної поваги один до одного. Разом не мешкають на протязі двох років. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу не можливі, через різносторонні погляди на життя. Спору про поділ майна немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у своєї відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивачки, відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах. Судом встановлені та кі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області, від 17 липня 2010 року) 17 липня 2010 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають близько двох років окремо, на теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості. Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Таким чином суд вважає , що сім'я сторін розпалась , та поновити її на теперішній час не має можливості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач 22 лютого 2016 року звернулась з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті двоюрідної баби - [PERSON], померлої [INFO] року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті двоюрідної баби - [PERSON], померлої [INFO] року. У визначений законом строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що в той час були відсутні документи, які підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області 14 серпня 2000 року). Позивач є спадкоємцем за законом (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 22 січня 2016 року (справа №503/2449/15-ц), згідно якого встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як внучатої племінниці і баби). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з огляду на те, що були відсутні документи, які підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини.. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач 22 лютого 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 січня 2007 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2017 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 січня 2007 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 21 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2017 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved