overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач 13 березня 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що 14 жовтня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. 05 квітня 2013 року сторони розірвали шлюб. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову і до повноліття сина, а також аліменти за останні два роки. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, щодо стягнення аліментів у розмірі 400 грн. на користь позивача не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). 05 квітня 2013 року, рішенням Подільського районного суду міста Києва, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач у своїй заяві не заперечує проти вимог позивача, стосовно стягнення аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання малолітнього [PERSON]. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 400 грн. на дитину щомісячно з дня пред'явлення позову і до повноліття доньки. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач 13 березня 2015 року звернулася з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернулася в силу того, що на час відкриття спадщини була неповнолітньою, мала фінансову скруту. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Писарівською сільською радою Кодимського району Одеської області [INFO]). Позивач є спадкоємцем за заповітом (заповіт від 15 липня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за №45 по Писарівській сільській раді). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 28 серпня 2007 року Писарівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON] народилася [INFO], тобто на час відкриття спадщини вона була неповнолітньою. Відтак, ті обставини, що позивач на час відкриття спадщини була неповнолітьною, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач 13 березня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 08 лютого 2013 року, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 32. Від спільного подружнього народилась донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем та ведення сумісного господарства припинено з березня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 лютого 2013 року, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 32./а.с. 3/ Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. /а.с. 5/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з березня 2016 року, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач 13 березня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2011 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2016 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2011 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 310 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Низька» на «Зіньчук», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з грудня 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач, 13 вересня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 09 вересня 1997 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 09 вересня 1997 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що є юридично не освіченою особою. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 09 вересня 1997 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №270366, видане відділом актів громадянського стану Кодимського району Одеської області, 10 вересня 1997 року). Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ЯЖ №102945, виданого 20 липня 1955 року Ленінським рай бюро ЗАГС міста Одеси, батьком народженого 07 липня 1955 року [PERSON] є [PERSON]). Тобто, суд констатує, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що є особою, юридично не освіченою. Отже, ту обставину, що позивач є юридично не освіченою особо, суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач, 13 вересня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 22 листопада 2015 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22 листопада 2015 року. У визначений законом строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що перебувала у скрутному матеріальному становищі. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 22 листопада 2015 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №423167, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 25 листопада 2015 року, актовий запис №482). Як убачається з досліджених в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №463167, виданого [PERSON] сільською радою 18 липня 1984 року, батьком народженої 02 липня 1984 року батьком [PERSON] є [PERSON], яка після укладення шлюбу з [PERSON] отримала прізвище «Пояцика» (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕД №139431, видане 19 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області), встановлено що позивач є дочкою спадкодавця. Тобто, позивач є спадкоємцем за законом як дочка спадкодавця. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла з огляду на те, що перебувала в скрутному матеріальному становищі, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини.. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач 13 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1991 року. Від сумісного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2007 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1991 року. Шлюб зареєстрований Відділом РАГС виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис за №144 /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2007 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач 13 грудня 2017 року звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 08 листопада 2008 року, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть та тривалий час однією сім'єю фактично не проживають, дітей у них немає. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Також позивач просить стягнути судові витрати з відповідача. Ухвалою від 10 січня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче засідання на 28 березня 2018 року. 28 березня 2018 року в Оболонському районному суді м. Києва у судовому засіданні було закрито попереднє підготовче засідання та призначено розгляд справи на 25 квітня 2018 року. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримували у повному обсязі та просили розірвати шлюб, зазначили, що проти заочного рішення не заперечують. Відповідач та її представник у судове засідання 25 квітня 2018 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача та позивач проти заочного розгляду справи не заперечують, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача та позивача, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи інші обставини життя подружжя, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з держаним Центром розвитку сім'ї 08 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб та зроблено відповідний актовий запис №3163 (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судові витрати у розмірі 640,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач 13 жовтня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 09 серпня 2014 року, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 41. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з грудня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла суду заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2014 року, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 41. (а.с. 6) Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з грудня 2015 року внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає прізвище залишити без змін. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved