Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.06.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 09 вересня 2008 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Борисенка, 2. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріальної контори виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудувала вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володіла ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Борисівської сільської ради, однак за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним, в порядку спадкування після [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Глобинської міської ради, представники третіх осіб Глобинської районної державної адміністрації, відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, Градизької державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач своєю заявою до суду підтвердив визнання ним позову, прохав розглянути справу без участі його представника. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 09 вересня 2008 року померла [PERSON]. За життя 14 вересня 1995 року вона склала заповіт, посвідчений секретарем Борисівської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 15, згідно якого житловий будинок 1964 року побудови, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Борисенка, 2 заповіла [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно інформації із спадкової справи № 35 за 2009 рік, наданої Градизькою державною нотаріальною конторою, позивач в установлений строк прийняв спадщину, осіб які б мали право на обовязкову частку у спадщині немає. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 24 березня 2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Борисенка, 2, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а» - були збудовані у 1964 році, погріб з шийкою літ. «В», гараж літ. «б», літня кухня літ. «Б», огорожа № 1 у 1977 році,убиральня літ. «Г» у 1978 році, літній душ літ. «Д», гараж (тимчасовий) літ. «Е» у 2014 році, літню кухню літ. «ж» у 1990 році, літню кухню літ. «Ж» у 1922 році, гараж-сарай літ. «З» у 1991 році, літній душ літ. «И», колонка питна літ. «К» у 2004 році ,сарай літ. «Л» у 1900 році, сарай літ. «М» у 1970 році. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва. У 1961 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно записів в погосподарських книгах Борисівської сільської ради за 2010 2015 роки за [PERSON] по особовому рахунку № 0206-1 значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Борисенка, 2, на приватизованій земельній ділянці площею 0,52 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. З висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 26.04.2016 року № 246/02-04 вбачається, що спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Борисенка, 2, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яки прийняв спадщину за заповітом, має право на успадкування названого майна і набуття на нього права власності. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved