Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, про визнання права власності на автомобіль, та зняття арешту з автомобіля. В обґрунтування позову, позивачем зазначено, що ним 02.04.2014 року, було придбано у відповідача [PERSON], автомобіль марки «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER], № свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. Даний автомобіль був куплений позивачем за 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. Враховуючи той факт, що у позивача на момент купівлі автомобіля були відсутні кошти на постанову даного автомобіля на облік в органах ДАІ, з обліку він його не знімав, а отримав довіреність від [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченко C.M. 02.04.2014 року, зареєстрована в реєстрі за № 585, згідно якої відповідач [PERSON] уповноважив позивача керувати, розпоряджатись, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати ставити) на облік вище вказаний автомобіль. З наведеного вбачається, що [PERSON] продав належний йому автомобіль позивачу, уклавши договір купівлі-продажу автомобіля у відповідності до ст.ст. 205, 208, 639, 655 ЦК України. Так, 02.04.2014 року відповідачем [PERSON] була складена письмова розписка про втримання від позивача коштів за автомобіль марки «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER]. Позивач вважає, що він набув право власності на автомобіль марки «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER], який з 02.04.2014 року фактично знаходиться у нього в володінні. Зазначає, що набув право власності на автомобіль марки «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER] з 02.04.2014 року. В даний час, при спробі зняти з обліку авто, стало відомо, що на вказаний автомобіль постановою Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт від 19.11.2014 року. Накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися автомобілем, так, як на момент, накладення арешту, автомобіль знаходився у володінні позивача, користуванні та розпорядженні, а в подальшому останній збирався зняти його з обліку та зареєструвати на себе, а тому такий арешт порушує мої права як власника даного автомобіля. Відтак, позивач просив суд: «Визнати за ним право власності на автомобіль марки «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER] 1991 року випуску». · «Виключити з акту опису і арешту майна накладеного Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві згідно постанови № 760/16 від 19.11.2014 року по виконавчому провадженню № 41170176, автомобіль «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER] 1991 року випуску і зняти з нього арешт». · «Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з автомобіля «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER] 1991 року випуску, накладений постановою № 760/16 від 19.11.2014 року по виконавчому провадженню № 41170176». Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в ході розгляду справи подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві від 22.05.2015 рокув надісланій на адресу суду повідомив, що не заперечує щодо задоволення позову у його відсутність. Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві - Вахрушева Р.М., яка діє на підставі довіреності позов не визнала, зазначивши, що арешт накладено правомірно, оскільки у Відділі державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві на виконанні перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання наказу № 910/12035/13 від 11.10.2013 Господарського суду міста Києва про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ПАТ «ІКС 5 Рітейл Груп Україна» коштів в розмірі 71759,66 грн. Оскільки, боржник рішення суду не виконав, 19.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також вказувала на те, що оформлення купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреностей не відповідає вимогам чинного законодавства України. Звернула увагу суду на те, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, та залишається зареєстрованим за [PERSON] і на сьогоднішній день. Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Не надходила така заява й від [PERSON], який мав на те повноваження за дорученням від власника автомобіля [PERSON] Вислухавши представника відповідача - Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого 01.07.2009 року ВРЕВ-12 УДАІ в м. Києві, власником автомобіля марки «Opel Omega», 1991 року випуску, шасі № [NUMBER], тип - легковий універсал, реєстраційний № [NUMBER] є відповідач [PERSON] (а.с. 5). 02.04.2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко С.М. посвідчила довіреність видану [PERSON], якою він уповноважив [PERSON] користуватися та розпоряджатись належним йому на праві власності автомобілем марки «Opel Omega», 1991 року випуску, шасі № [NUMBER], тип - легковий універсал, реєстраційний № [NUMBER] строком на 1 рік (а.с.6). 03.04.2014 року [PERSON] написав розписку про те, що він продав автомобіль марки «Opel Omega», 1991 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] кошти за вказаний автомобіль отримав в повному розмірі та претензій до [PERSON] не має (а.с.7). Згідно поточних результатів звірення по «АІС» транспортного засобу марки «Opel Omega», 1991 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] від 24.01.2015 року вбачається, що постановою Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві № 760/16 від 19.11.2014 року накладено арешт та заборона відчуження вказаного автомобіля (а.с.8). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи зі змісту ст. 1000 ЦК України за своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Згідно ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 8 зазначених Правил державна реєстрація транспортних засобів здійснюється за умови його попереднього зняття його з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Судом встановлено, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації». Відповідно до п. 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з до датком №1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля його власником [PERSON] та [PERSON] укладений не був. Доводи позивача про те, що підставою для визнання власності на автомобіль є довіреность від 02.04.2014 року, а також письмова розписка від 03.04.2014 року є безпідставним, оскільки суперечить вищезазначеним вимогам закону. За таких обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Позовні вимоги про зняття арешту з арештованого майна також не підлягають задоволенню, оскільки дані вимоги взаємопов'язані з вимогами про визнання права власності на спірний автомобіль, у задоволенні яких відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю. Таким чином, враховуючи те, що позивач не є власником спірного автомобілю, підстав для захисту його цивільного права шляхом зняття арешту з арештованого майна суд не вбачає. За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed