Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач 17.09.2018 року звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 25 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Також позивач вказує, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем, як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 22.10.2018 р. В підготовчому судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2018 р. підготовче провадження у справі було закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05.11.2018 року. В судове засідання 05.11.2018 року сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням провести судове засідання без їх участі, у поданій заяві [PERSON] просив суд надати час на примирення з позивачем з метою зберегти сім»ю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року сторонам надано строк для примирення до 06 лютого 2019 року та зупинено провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року поновлено провадження у справі у зв'язку із закінченням строку на примирення, призначено справу до судового розгляду на 12 лютого 2019 року о 09 год. 15 хв. В судовому засіданні позивач позов підтримала, додатково пояснила, що примирення з відповідачем не відбулося, наполягає на розірванні шлюбу через те що з відповідачем мають різні погляди на життя і сімейні обов'язки, з літа 2018 року проживають окремо, кожен з них живе своїм життям. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 25 вересня 1999 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 1176 (а.с. 6). Позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім'ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між позивачем та відповідачем, як подружжя, не відновилися, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved