Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач 20.12.2013 року ( згідно поштового штампу відправлення) звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором від 27.06.2008 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] в загальному розмірі 672 348 ( шістсот сімдесят дві тисячі триста сорок вісім) грн.. 54 к. відповідно до договору поруки від 27.06.2008 року та судовий збір в сумі 3654 грн.74 к. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-банк», правонаступником якого є позивач і [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого боржнику надано кредит у сумі 11385,28 доларів США строком до 27.06.2013 року з процентною ставкою 16,99 % річних. В забезпечення виконання взятих на себе зобов*язань 27.06.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договор поруки. Так як боржник за кредитним договором не виконав взяті на себе зобов*язання, то позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором в сумі 672 348 ( шістсот сімдесят дві тисячі триста сорок вісім) грн.. 54 к. з майнового поручителя [PERSON] Відповідачка подала зустрічний позов, в якому просить визнати договір поруки №490080255-П від 27.06.2008 року припиненим, посилаючись на те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. Так як позов подано лише в січні 2014 року, то строк, встановлений ст.559ч.4 ЦК України сплив. В судове засідання представник позивача за основним позовом - відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з*явився, подав заяву розглядати справу у його відсутність на підставі наявних доказів у справі. Відповідачка за основним позовом-позивачка за зустрічним в судове засідання не з*явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, про поважні причини своєї неявки до суду не повідомила, направила в суд свого представника. Представник відповідачки за основним позовом- позивачки за зустрічним в судовому засіданні проти основного позову заперечувала,зустрічний позов підтримала. Заперечуючи проти позову, зазначила на те, що відповідачку за основним позовом не було повідомлено про збільшення процентної ставки за кредитним договором , крім того, вона не отримувала вимогу про дострокове повернення грошових коштів. Клопотання про залучення боржника до участі у справі відмовилася заявляти. Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON],дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що основні позовні вимоги підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав: Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов'язань, встановлені договором або законом, а ст.625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов*язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов*язання боржником, а відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов*язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.. Відповідно до ст.559ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до ст.11 ЦПК України цивільні справи розглядаються в межах заявлених позовних вимог. Як встановлено судом, 27.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №490080255, згідно з умовами якого боржнику надано кредит у сумі 11385,28 доларів США строком до 27.06.2013 року з процентною ставкою 16,99 % річних з графіком фіксованих платежів кожного місяця по 283 долара США ( а.с.5-9). В забезпечення зобов*язань [PERSON] 27.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договор поруки « 4900880255-П, відповідно до умов якого боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення зобов*язань, як солідарні боржники ( а.с.10-12). ПАТ «Альфа -Банк» є правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк»( а.с.23-24). Взятих на себе зобов*язань відповідно до вищевказаного кредитного договору [PERSON] не виконав, в результаті чого сума заборгованості за кредитним договором, станом на 09.12.2013 року становить 672 348 ( шістсот сімдесят дві тисячі триста сорок вісім) грн.. 54 к. та складається з : Прострочена заборгованість за тілом кредиту-10759,05 доларів США, що за курсом НБУ на 09.12.2014 року складає 85997,09 грн.; - Сума нарахованих відсотків за користування кредитом 7646,65 доларів США, що по курсу НБУ становить 61119,67 грн. - Сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту з 09.12.2012 року по 09.12.2013 року 525231 грн. 78 коп. та підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.17-18). Відповідно до договору поруки відповідачка за даним позовом відповідає як солідарний боржник перед кредитором. Право пред*явити позов до божника чи майнового поручителя чи до боржника і майнового поручителя належить виключно кредитору. Так як позовна заява про стягнення заборгованості з поручителя подана позивачем - банком згідно почтового штампу 20.12.2013 (а.с.27) та надійшла в провадження суду відповідно до вхідного штампу 25.12.2013 року, тобто до спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов*язання -27.06.2013 року, а не в січні 2014 року, як зазначає в зустрічній позовній заяві відповідачка-позивачка за основаним позовом, то її вимоги про визнання договору поруки припиненим у зв*язку з пропуском кредитором шестимісячного терміну для пред8явлення вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Розглядаючи зустрічні позовні вимоги тільки в межах заявлених позовних вимог суд відмічає, що відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється в разі зміни зобов*язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, однак ці обставини не зазначалися [PERSON] та не розглядалися судом як підстава для визнання договору поруки припиненим. Разом з тим слід відмітити, що відповідно до наданого представником відповідачки-позивачки за основним позовом листа, адресованого боржнику [PERSON] банк повідомив його про збільшення з 01.09.2008 року процентної ставки за користування кредитом до 17% . Однак збільшення процентної ставки з 16,99 відсотків до 17 відсотків не позначилось на обсязі зобов*язань, так як відповідно як до старого так і до нового графіку сплати кредиту, фіксована сума сплати кредиту склала 283 доларів США щомісяця. Посилання представника відповідачки- позивачки за зустрічним позовом на необхідність досудового врегулювання спору шляхом направлення письмової вимоги та неотримання направленої ( а.с.21-22) вимоги на адресу божника та поручителя, є необґрунтованим з огляду на рішення Конституційного Суду України у справі №1-2/2002 від 09.07.2002 року, в якому зазначено, що з урахуванням ч.2ст.124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи ( громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового регулювання спору за волевиявленням суб*єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що основні позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені доказами, тому їх необхідно задовольнити, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. З відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 3654 грн. 74 к.

Outcome: approved