Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

позивач 12.02.2016 року через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 64 345,62 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 08.12.2015 становить 1 508 904,79 грн, посилаючись на те, що 16.06.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач) та [PERSON] уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в сумі 28 511,15 доларів США терміном користування до 16.06.2014 зі сплатою встановлених договором відсотків. Відповідач свої зобов'язання за даним договором не виконує належним чином, не здійснює платежів в рахунок погашення сум кредитів та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 08.12.2015 року складає 64 345,62 доларів США та складається з: 16 195,58 доларів США - заборгованість за кредитом; 13 247,21 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 315,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 33 587,23 доларів США - пеня. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2011 року за кредитним договором від 16.06.2007 р. з нього вже стягнуто заборгованість у повному обсязі, а також Банк вилучив у нього автомобіль який перебував в заставі та в подальшому його продав в 2010 році за заниженою ціною за 5000 дол. США. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №K3R4AN04186208, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в сумі 28 511,15 доларів США, терміном користування до 16.06.2014 (а.с.10-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2011 року по справі №2-271/12 вказано, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №K3R4AN04186208, яка станом на 22.04.2011 становить 21 660,67 доларів США. З позовної заяви по вищевказаній справі №2-271/12 вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №K3R4AN04186208 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 22.04.2011 становить 21 660,67 доларів США і складається з: 16 016,46 доларів США - заборгованість за кредитом; 3 734,37 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 429,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 480,84 долари США - пеня. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2-271/12 позов задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №K3R4AN04186208 у розмірі 21 660,67 доларів США. Зазначене рішення набрало законної сили 30 січня 2011 року та на його виконання видано виконавчий лист. Як зазначав представник позивача, зазначене рішення не виконано і виконавчий лист повернутий стягувачу через відсутність майна у боржника. Проте, суд вважає ,що невиконання судового рішення не може бути підставою для повторного звернення до суду з позовом . Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З вищенаведеного судом вбачається, що за кредитним договором №K3R4AN04186208 від 16.06.2007 з відповідача вже стягнуто у повному обсязі заборгованість за тілом кредиту, за процентами, комісією та пенею станом на 22.04.2011. Також, як пояснював відповідач та не оспорював позивач, Банком вилучено предмет застави який в 2010 році реалізовано Банком. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що зверненням до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач змінив термін виконання договору. Одночасно слід зазначити, що відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 з відповідними змінами, внесеними «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення охоронно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язання перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Слід зазначити, що відповідач в період з 29 квітня 2015 року по 27 липня 2016 року проходив військову службу та брав безпосередню участь в антитерористичній операції під час особливого періоду, що підтверджується довідкою про проходження військової служби № 1189 від 26.07.2016 року та довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 1325 від 27.07.2016 року та має статус учасника бойових дій. З урахуванням вказаного вище, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed