Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Денисова Т.С., звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності, як за спадкоємцем за законом, на Ѕ частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , що належала його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини на вказане майно йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказав, що станом на 01 липня 1990 року спірне домоволодіння відносилося до суспільної групи двір колгоспника і в ньому проживали та були зареєстровані його матір [PERSON] - голова двору та він. Представник позивача - адвокат Денисова Т.С. у підготовче засідання не з`явилася. Від неї поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Більче-Золотецької сільської ради в підготовче засідання не з`явився, в поданій суду письмовій заяві просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Приватний нотаріус Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. 29 серпня 2018 року листом №637/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, у зв`язку з чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного нерухомого майна померлому та наступної належності йому як спадкоємцеві за законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням четвертої сесії двадцять другого скликання Більче-Золотецької сільської ради від 02 листопада 1995 року [PERSON] було передано безплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, яка згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 03 червня 2019 №904 знаходиться по [ADDRESS] . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої техніком з інвентаризації нерухомого майна 25 квітня 2019 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] становить 348772,00 грн., житловий будинок та господарські будівлі побудовано в 1962-1989 роках. Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 13 червня 2019 року №949 та доданих до матеріалів справи виписок із погосподарських книг с.Більче-Золоте за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р. двір, що знаходиться по [ADDRESS] , у якому проживали та були зареєстровані [PERSON] - голова двору та її син - позивач [PERSON] відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 01 липня 1990 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю [PERSON] , належало право власності на спірне будинковолодіння по 1/2 частині кожному. Спадкодавець, [PERSON] , померла [INFO] в с.Більче-Золоте Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , повторно видане 20 квітня 2013 року Більче-Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 03 червня 2019 року №903 після смерті [INFO] [PERSON] в управління її спадковим майном вступив [PERSON] . За даними сільської ради [PERSON] заповітів не складала. Інших спадкоємців І черги спадкування немає. Отже позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] Родинні відносини позивача [PERSON] зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , згідно якого позивач [PERSON] народився [INFO] і його матір`ю є [PERSON] . Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачем [PERSON] , як за спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що належала померлій [INFO] матері [PERSON] . На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved