Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач 16.01.2018 звернулася до суду з позовною заявою та просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 15.04.2016 Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 138. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що з лютого 2017 року вони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору щодо майна не мають. Причиною розірвання шлюбу вказувала різні погляди подружжя на сімейне життя та обовязки, у звязку з чим між ними часто виникали сварки, вони стали зовсім чужими людьми, а тому збереження шлюбу є неможливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, на примирення з відповідачем вона не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Прихода». Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив суд позовні вимоги розглянути за його відсутності та відсутності позивача, на позові наполягав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 18). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові конверти, які направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача та повернулися до суду з відміткою «за адресою не проживає» (а.с. 11, 17, 22). Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2016 Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 138 (а.с. 6). Зі свідоцтва про одруження серії І-КИ № 330903 від 15.04.2016 вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище «Вуйчич» на «Прихода» (а.с. 6). Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з лютого 2017 року, проживають окремо, єдиного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, дітей не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та непорозуміння, причиною яких є різні погляди на сімейне життя та обовязки, що суперечить її інтересам. Відповідач до суду повторно не зявився та свою думку щодо розірвання шлюбу не висловив. Майновий спір між сторонами відсутній, від шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач не бажає розривати шлюб в позасудовому порядку, про що вказав у позові позивач, а відповідач доказів протилежного суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення ст. 111 Сімейного кодексу України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу з відповідачем змінила прізвище «Вуйчич» та «Прихода» та виявила бажання й надалі іменуватися цим прізвищем, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Прихода». Суд, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що шлюб між подружжям існує лише формально, сторони проживають окремо, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 15.04.2016 Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 138 - розірвати, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Прихода». Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1).

Outcome: approved