Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач 24.04.2019 року звернулася до суду з позовом до про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрований відповідач, який з жовтня 2013 року не проживають за вказаною адресою без поважних причин. Вона сплачує всі витрати, пов`язані з утриманням квартири. Просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.05.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.07.2019 року у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно положень ст. 280-282 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.01.1994 року в м. Ясинувата,зареєстрованого у БТІ за №1840. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва серії [NUMBER] , видана 20.03.2019 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. За адресою: [ADDRESS] , зареєстрований онук позивача - [PERSON] , 1977 року народження, з 2009 року, що вбачається з копії домової книги №131. Відповідно до акту, складеного депутатом Курахівської селищної ради Гаврилко Т.О., в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] , що онук позивача [PERSON] , 1977 року народження, не проживає за адресою [ADDRESS] , з жовтня 2013 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статі 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача, щодо визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS] , і створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратили право на користування вказаним житлом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved