Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач 23.09.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 22.09.20 р. і до 29.07.25 р., тобто, до досягнення дочкою 23 х річного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний у 2006 р.. За час шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , яка залишилась проживати спільно з нею. Відповідач за судовим рішенням сплачував аліменти на утримання вказаної вище спільної дитини сторін до її повноліття, тобто, до липня 2020 р.. Дочка з вересня 2019 р. навчається в університету ДФС України. Розмір отримуваної дочкою стипендії є недостатнім для повноцінного навчання, покриття витрат, пов`язаних з цим. Вона надає дочці посильну допомогу з доходів, отриманих як ФОП, ознак у зв`язку із застосованими у державі антикарантинних заходів, вона змушена була призупинити свою підприємницьку діяльність та це суттєво вплинуло на її можливість надавати дочці допомогу. Відповідач добровільно допомогу дочці не надає, хоча інших утриманців не має, є працездатним, має доход, нерухоме майно, транспортний засіб, за станом здоров`я є працездатним, а тому може надавати дочці допомогу у розмірі, про який вона просить у позові. Покликаючись на ст. ст. 141, 199 СК України, просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 22.10.20 р. провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (письмового). Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 24.12.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 09.02.12 р., дійсно, шлюб, що був укладений між сторонами, розірвано. Копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , стверджується, що сторони є її батьками. Та обставина що повнолітня дочка сторін [PERSON] - перебуває у складі сім`ї позивача, стверджується копією паспорта позивача та копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивача від 24.05.18 р., копією довідки № 928 від 15.09.20 р., виданої РЖКП № 2 (м. Ковель Волинської області). Та обставина що повнолітня дочка сторін [PERSON] - продовжує навчання з 01.09.19 р. у вказаному вище вузі на 2 курсі першого рівня вищої освіти з терміном навчання до 30.06.23 р., стверджується копією довідки № 4\~500 від 03.09.20 р., виданої Університетом ДФС України (м. Ірпінь Київської області). Таким чином позивач має право вимоги за розглядуваним позовом. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У п. 20 Постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 182 СК України,\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ Як слідує з копії Виписки з ЄДРПОУ щодо позивача як ФОП № 2926513903 від 28.03.17 р., вона є самозайнятою та має несталий доход. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Однак доказів про розмір свого доходу, наявність чи відсутність нерухомого чи цінного рухомого майна тощо, про припинення підприємницької діяльності у вказаних позивачем період, та, відповідно, відсутність доходу, останньою суду не надано. Не надано позивачем також доказів про розмір стипендії дочки сторін, про її матеріальне становище. Суд також враховує, що позивачем не надано також суду жодних доказів того, чи має доход відповідач, який розмір такого доходу тощо; доказів наявності у власності (співласності) відповідача нерухомого майна, транспортного засобу, їх вартості, що дало б суду підстави для висновку про те, що відповідач, дійсно, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Це позбавляє суд можливості проаналізувати майновий стан сторін та повнолітньої дочки сторін, яка продовжує навчання, інші обставини їх життя, що мають значення для справи. А тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed