Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.08.2020 р. звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що згідно із договором купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1272 вона є власником квартири [ADDRESS] . На час укладення договору купівлі-продажу в спірній квартирі були зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які були попередніми власниками. Відповідачі прописані у цій квартирі, вони в такій не проживають, оскільки виїхали на інше постійне місце проживання. Відповідачі в квартирі не проживають, не несуть жодних витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних платежів. За весь цей час відповідачі ні разу не цікавились питаннями щодо оплати комунальних послуг, наявності заборгованості. Також, в квартирі відсутні і будь-які речі які б належали відповідачам. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03 грудня 2020 року призначено справу до розгляду з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома, заперечень суду не надали, позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідачів, постановляючи заочне рішення. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Суд,дослідивши докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Судом встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1272 позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві приватної власності [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.06.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 997. На час укладення договору купівлі-продажу в спірній квартирі були зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які були попередніми власниками. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої Львівською міською радою Залізничної районної адміністрації відділу житлового господарства ЛКП «Сигнівка» від 06 серпня 2020 року за № 4652 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 20.09.1996 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.09.2015 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована 06.07.2020 р. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 23,80 кв.м, загальною - 41,90 кв.м. Як вбачається з Акта, складеного ЛКП «Сигнівка» від 05.08.2020 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , за адресою [ADDRESS] зареєстровані, згідно договору купівлі-продажу від 27.04.2020 року вони зобов`язувався звільнити квартиру, знятись з реєстрації та передати таку позивачу в термін до 30 червня 2020 року. На даний час відповідачі за вказаною адресою не проживають, про що і підтверджують сусіди. Відтак зобов`язання згідно умов договору він виконав частково, а саме звільнив квартиру та передав її позивачу, а також передав [PERSON] ключі, однак відповідачі не знялись з реєстрації. Однак, незважаючи на те, що відповідачі прописані у цій квартирі, вони в такій не проживають, оскільки виїхали на інше постійне місце проживання відразу після продажу спірної квартири ще [PERSON] . З цього часу, відповідачі в квартирі не проживають, не несуть жодних витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних платежів. За весь цей час відповідачі ні разу не цікавились питаннями щодо оплати комунальних послуг, наявності заборгованості. Також, в квартирі відсутні і будь-які речі які б належали відповідачам. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разівідчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Ч.3 ст.167 Житлового кодексу України, передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд вважає, що реєстрація відповідачів на жилій площі, що належить позивачу по справі на праві власності, квартири [ADDRESS] , перешкоджає позивачу у реалізації права власності у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не проживають, за весь цей період по даний час жодного разу не з`являлися у такій, жодних обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення не виконують, витрат по оплаті комунальних послуг не несуть, хоча залишаються бути зареєстрованими у такій, переїхали на інше постійне місце проживання до іншого житлового приміщення, а їх реєстрація порушує права власника. Тому відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування спірною квартирою.Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вимога про зняття з реєстрації не є належним способом захисту в розумінні ст. 16 ЦК України. Така вимога стосується виконання рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved