Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач 23.07.2014р. звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] кредитного договору №11163448000 від 01.06.2007р. остання отримала кредит у розмірі 26000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,00% річних, з кінцевим терміном погашення 31.05.2022р. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та іпотекодавцем [PERSON] нотаріально посвідченого іпотечного договору від 05.06.2007р., згідно якого предметом іпотеки є домоволодіння в [ADDRESS], загальна площа 236,5кв.м., житлова площа: 124,1кв.м. Тисменицького району Івано-Франківської області. 08.12.2011 р. між правонаступником банку - ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем - ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за вказаними кредитним та іпотечним договорами, відповідно до якого позивач як новий кредитор отримав право вимоги за цими договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором складає 45328,79доларів США, що згідно курсу НБУ складає 362313,02грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 23833,08 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 190497,81грн., сума заборгованості за відсотками - 21495,71дол. США, що згідно курсу НБУ складає 171815,21грн. У рахунок виконання основного зобов'язання позивач вправі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, у порядку, передбаченому ст.ст.36, 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно з п.39 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. Просив в рахунок виконання основного зобов»язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 45328,79дол.США, що згідно курсу НБУ складає 362313,02грн., звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки, а саме будинковолодіння в [ADDRESS], загальна площа 236,5кв.м., житлова площа: 124,1кв.м. Тисменицького району Івано-Франківської області, шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем - ПАТ «Дельта Банк»; припинити право власності іпотекодавця - відповідача [PERSON] на вказаний предмет іпотеки, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним будинковолодінням; виселити з домоволодіння відповідача та всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; витребувати від [PERSON] та передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи(або їх дублікати) на домоволодіння; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явилася в судове засідання, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] кредитного договору №11163448000 від 01.06.2007р. остання отримала кредит у розмірі 26000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,00% річних, з кінцевим терміном погашення 31.05.2022р. (а.с.12-16). Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та іпотекодавцем [PERSON] нотаріально посвідченого іпотечного договору від 05.06.2007р., зареєстрованого в реєстрі під № 1913, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - домоволодіння в [ADDRESS], загальна площа 236,5кв.м., житлова площа: 124,1кв.м. Тисменицького району Івано-Франківської області. (а.с.21-23). 08.12.2011 р. між правонаступником банку - ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем - ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за вказаними кредитним та іпотечним договорами, відповідно до якого позивач як новий кредитор згідно вимог ст. 514 ЦК України отримав право вимоги за цими договорами (а.с.51-53). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 22.11.2013р. складає 45328,79доларів США, що згідно курсу НБУ складає 362313,02грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 23833,08 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 190497,81грн., сума заборгованості за відсотками - 21495,71дол. США, що згідно курсу НБУ складає 171815,21грн. (а.с.28). У відповідності з вимогами ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст. 589 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» позивач як новий іпотекодержатель набув права звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором, забезпеченим іпотекою. За рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Згідно вимог ст.ст. 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) здійснюється за рішенням суду, реалізація предмету застави (іпотеки), на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.39 постанови від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» , з урахуванням положень ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками і передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено іпотечним договором. Аналогічною є правова позиція Верховного Суду України. З огляду на викладене, з урахуванням того, що в іпотечному договорі міститься відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність, визнання на нього права власності за іпотекодержателем - позивачем та припинення права власності відповідача на предмет іпотеки. Що стосується позовної вимоги про виселення [PERSON] з житлового приміщення, то п. 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує на те, що згідно з ч.4 ст. 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Позивач, направляючи вимогу позивачу 04.12.2013року зобов'язував у разі невиконання вимог, добровільно виселитися з житлового приміщення. Тому, ця позовна вимога також підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 3623,13грн. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. відстрочити виконання даного рішення на час дії вказаного закону. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 589, 590, 591, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 109,116 ЖК України.

Outcome: approved