Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач[PERSON] акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, щоміж BAТ AБ «Укргазбанк», в особі начальника Відділення №2 Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON], яка діяла на підставі Положення про відділення №2 та Довіреності від 30.07.08 року та позичальником [PERSON], 12 вересня 2008 року був укладений кредитний договір №24/08-2. Відповідно до укладеного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 41 500,00, доларів США на строк з 12 вересня 2008 року по 11 липня 2022 року або по день визначений в п. 1.5 або в п. 3.3.11. кредитного договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,4 % річних. Узабезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 12 вересня 2008 року між банком та іпотекодавцями [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки №24/08-2 без оформлення заставної, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №9718, за умовами п.п.2.1 Договору іпотеки та п.2.1 кредитного договору, у забезпечення зобовязань позичальника, банку в іпотеку передано нерухоме майно двохкімнатну квартиру житловою площею 28,9 кв. м, загальною площею 45,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності. Банк взяті за кредитним договором зобовязання виконав, відкрив позичальнику позичковий рахунок №22032616661.840, шляхом перерахування на поточний рахунок №262006661.840 відкритий в Харківській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 350448 та отримання готівкою з каси банку, позичальник, в свою чергу, зобовязання за кредитним договором №24/08-2 від 12.09.2008 року належним чином не виконує та систематично порушує умови кредитного договору, а саме не виконав своїх зобов'язань по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом та процентами, відтак прострочена заборгованість позичальника станом на 17 лютого 2011 року становить 4278,72 дол. США, прострочена заборгованість по процентах становить 3400,17 дол. США. Оскільки позичальник порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що встановлені кредитним договором, банк вимагає дострокового погашення кредиту у сумі погашення заборгованості за простроченими та поточними нарахуваннями по кредиту, яка становить 34250,00 дол. США. У відповідності до вимог абз. 3 п.3.3.4. та п.5.3. кредитного договору позичальнику нарахована пеня за прострочку погашення кредиту та процентів у сумі 13356,51 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором №24/08-2 від 12.09.2008 року в розмірі 53770, 45 доларів США та пені у сумі 110208, 20 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 10528, 72 доларів США, поточної заборгованості за кредитом, яка стягується достроково 28000, 00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами 15071, 42 доларів США, поточної заборгованості по процентам 170, 31 доларів США, пеня по простроченому кредиту 51692, 33 грн., пеня по прострочених процентах 58515, 87 грн., згідно розрахунку станом на 11.03.2013 року; в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №24/08-2 від 12.09.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки -двохкімнатну квартиру житловою площею 28,9 кв. м, загальною площею 45,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Клочківська[ADDRESS], та належить [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності; стягнути з відповідачів понесені по справі судові витрати у сумі 1700, 00 грн. та 120, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду. Просить суд позов задовольнити. [PERSON], [PERSON] подали зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк», третя особа: [PERSON] про визнання кредитного та іпотечного договору недійсними. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 12 вересня 2008 року між [PERSON] та первісним позивачем був укладений кредитний договір №24/08-2, згідно з п.п. 1.1 якого банк надає кредит в сумі 41 500 доларів США, що еквівалентно 201370,45 гривень по курсу НБУ 485, 23 гривні за 100 доларів США, на строк з 12 вересня 2008 року по 11 липня 2022 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,4% річних, з комісією за відкриття позичкового рахунку - 1,5% від суми кредиту, що становить 622,5 доларів США, з комісією за аналіз ліквідності забезпечення в розмірі 300 гривень. Згідно з п. 1.4 кредитного договору № 24/08-2 від 12 вересня 2008 року, кредит надається на задоволення споживчих потреб позичальника. Одночасно з кредитним договором укладений 12 вересня 2008 року з позивачем за первісним позовом договір іпотеки №24/08-2 з ними в забезпечення зобовязань за кредитним договором. Відповідачами надана в іпотеку позивачу за первісним позовом належна їм на праві спільної сумісної власності двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.05.1997 року Органом приватизації житлового фонду Командитного товариства «БМП- 166» № 197. Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 28.9 кв.метрів, загальною площею 45, 2 кв. метрів. В п. 2.3 договору іпотеки вказано, що за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 280000 грн. За вказаним кредитним договором [PERSON], суму грошей в розмірі 41 500 доларів США, від позивача за первісним позовом не отримала, гроші не надавалися, хоча вона підписала заяву про видачу їй готівки в розмірі 41500 доларів США. Після підписання заяви про видачу готівки в розмірі 41500 доларів США, що складало 201370,45 гривень, 12 вересня 2008 року, гроші на руки отримані не були. Після чого 12 вересня 2008 року вона узгодила з позивачем за первісним позовом депозитний договір, згідно з яким нею покладено на депозитний рахунок відповідача суму грошей в розмірі 40174 доларів США, хоча фактично грошей на депозитний рахунок банку не клала. Депозитний договір було оформлено 12 вересня 2008 року. Різниця між сумою кредитного та депозитного договорів склала 1325 доларів США, які були оформлені купівлею 1325 доларів США, що склало 6333,50 гривень. При оформленні договорів проводилися операції, про що складалися наступні квитанції: сплата за договором страхування майна - 1148 гривень, комісія за відкриття позичкового рахунку 3020,56 гривень, комісія за оцінку ліквідності забезпечення - 300 гривень, комісійні доходи - 604,11 гривень, оплата за відкриття рахунку - 50 гривень, сплата страхового збору - 1208,22 гривні, тобто 6330,89 грн. В приміщенні відділення №2 відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 70, весь цей час знаходився з ними [PERSON], який і привів їх в цей банк. Також з ними при всіх цих діях була присутня знайома, [PERSON]. За вимогою [PERSON] [PERSON] з депозитного рахунку банка через 3 дні, 15 вересня 2008 року знято 10000 доларів США, 01 жовтня 2008 року знято 5000 доларів США, 02 жовтня 2008 року знято 21000 доларів США. Отримані нею грошові кошти в розмірі 35625 доларів США були передані нею в приміщенні банку в м. Харкові по пр. Перемоги, 70, [PERSON] зразу після отримання грошей. 02 жовтня 2008 року [PERSON] написав їй дві розписки. Одну розписку про те, що він прийняв від [PERSON], християнську грошову інвестицію в розмірі 30000 доларів США та зобовязується їх повернути не пізніше 30 жовтня 2009 року. Другу розписку про те, що він прийняв від неї християнську грошову інвестицію в розмірі 5625 доларів США та зобовязується їх повернути не пізніше 30 грудня 2008 року. Всі вищевказані дії з узгодження кредитного та іпотечного договорів, а в подальшому депозитного договору були спрямовані на те, щоб в шахрайський спосіб третьою особою [PERSON] заволодіти грошими в розмірі 35635 доларів США. Ніяких споживчих потреб для отримання споживчого кредиту в розмірі 41500 доларів США вона не мала, [PERSON] фактично заставив її оформити кредит без отримання коштів, відкрити депозитний рахунок, після чого заставив зняти гроші та заволодів цими грошами. Все це робилося в шахрайський спосіб під прикриттям церкви релігійної громади «Посольство Благословенного Царства Божого для всіх народів світу: Стіна», в яку вони в 2003 році вступили, і пастори якої [PERSON] та [PERSON] навіювали те, що вони повинні взяти кредити під належну їм власність та передати ці гроші члену церкви, який був довіреною особою пасторів, [PERSON], який був приватним підприємцем. В усній формі [PERSON] зобовязувався платити за оформлений на неї кредит проценти банку, так як отримані нею гроші після узгодження депозитного договору передані йому. Дійсно, впродовж нетривалого часу [PERSON] сплачував гроші - проценти банку за отримані кредитні кошти, але через деякий час припинив їх сплачувати. Грошові кошти ні 30 грудня 2008 року в розмірі 5625 доларів США, ні 30 жовтня 2009 року в розмірі 30000 доларів США [PERSON] їй не повернув. Як стало зрозуміло, він не збирався їх повертати, а заволодів грошами в шахрайський спосіб з метою особистого збагачення. В розмові [PERSON] повідомив, що стягнути з нього по суду ці гроші неможливо, так як на нього не оформлено жодної власності, та ніяких доходів він не має. Кредитний договір, а також договір іпотеки є недійсними, так як по кредитному договору гроші не передавалися, хоча в договорі та заяві на видачу готівки вказано те, що гроші в розмірі 41500 доларів США [PERSON] отримані. Фактично гроші були перераховані на депозитний рахунок. Кредитний договір - безготівковий. Кредит був дійсно частково погашений, а саме: 10.10.2008 р. сплачено 3645,98 грн., % по кредиту - 2137,85 грн., 07.11.2008 р.- 4349,18 грн., %- 2904,089 грн., 09.01.2009 р.- 5775 грн., 04.02.2009 р.- 5775 грн., %- 3800,18 грн., 05.03.2009 р,- 5415 грн., 03.04.09 р,- 385 грн., 15.05.09 р,- 2285,05 грн., 15.05.09 р.- 1905,88 грн., 05.06.09 р,- 3874,56 грн., % - 3667,23 гривень, 18.06.09 р.- 1509,04 грн., 18.06.09 р,- 3535, 22 грн., 02.07.09 р,- 1909,88 грн., 23.07.09 р.- 3065,28 грн., 28.07.09 р.-576,86 грн., 25.09.09 р.- 5700 грн., 29.11.09 р,- 2973,97 грн., 13.11.09 р,- 562 грн., 22.01.10 р.- 1602 грн., 09.02.10 р,- 1289,19 грн., 22.02.10 р.- 3239,19 грн., 26.02.10 р.- 4154,80 грн., 15.04.10 р.-1585,26 грн., 21.05.10 р.- 1989, 35 грн., 10.06.10 р.- 2383,35 грн., 02.07.10 р.- 838, 32 грн., 21.07.10 р.- 1579,60 грн., 26.07.10 р.- 789,60 грн., 17.08.10 р.- 789,09 грн., 27.08.10 р.- 1420,20 грн., 17.09.10 р.-2375,76 грн., 17.09.10 р.- 2375,76 грн., 17.09.10 р,- 2375,76 грн., в розрахунку позивача не вказаний курс долара США, згідно з яким погашена частина кредиту, тобто невідомо, за яким курсом зарахована сплачена сума в гривні - національній валюті України, на день укладання кредитного договору 12 вересня 2008 року іноземний курс валюти складав: 1 долар США - 4,85 гривень, після чого восени 2008 року почав зростати курс долара США по відношенню до національної валюти України. Просять суд визнати недійсним кредитний договір №24/08-2 від 12 вересня 2008 року, узгоджений між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк»; визнати недійсним договір іпотеки №24/08-2 від 12 вересня 2008 року, узгоджений [PERSON] та [PERSON] з відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» про надання в іпотеку відповідачу належної їм на праві спільної сумісної власності двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; в задоволенні позову публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги, просить слухати справу за відсутністю представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином \~та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомили. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки суду не повідомлені, неявка відповідачів не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, між BAТ AБ «Укргазбанк», в особі начальника Відділення №2 Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON], яка діяла на підставі Положення про відділення №2 та Довіреності від 30.07.08 року та позичальником [PERSON], 12 вересня 2008 року був укладений кредитний договір №24/08-2 (Т.1, 22-27). За умовами п 1.1 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 41 500,00, доларів США на строк з 12 вересня 2008 року по 11 липня 2022 року або по день визначений в п. 1.5 або в п. 3.3.11. кредитного договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,4 % річних . Згідно п.3.3.3 кредитного договору, [PERSON] зобов'язалась повернення суми здійснювати на рахунок в Харківській філії АБ «Укргазбанк» щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/166 від суми отриманого кредиту, що становить 250,00 дол. США, а останній платіж сплачується в сумі 250,00 дол. СІНА не пізніше «11» липня 2022 р. Відповідно до п.3.3.4 Кредитного договору [PERSON] зобов'язана щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1. або з п. 1.5 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в тому числі у зв'язку з порушенням виконання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1. цього договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору, тобто 14,4 % річних, на рахунок №37393016661.840 відкритий в Харківській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 350448. В разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.10. цього договору, тобто у розмірі 15,4% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Узабезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 12 вересня 2008 року між банком та іпотекодавцями [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки №24/08-2 без оформлення заставної, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №9718 (Т. 1, а. с. 35-38). За умовами п.п.2.1 договору іпотеки та п.2.1 кредитного договору, у забезпечення зобовязань позичальника, банку в іпотеку передано нерухоме майно двохкімнатну квартиру житловою площею 28,9 кв. м, загальною площею 45,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19 травня 1997 року Органом приватизації житлового фонду Командитного товариства «БМП-166», згідно з розпорядженням №197 від 13 травня 1997 року; право власності на квартиру зареєстровано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20 травня 1997 року, реєстраційний номер 24526030, номер запису В-28799 в книзі 1 (Т. 1, а. с. 41). Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною 1\~статті 589 Цивільного кодексу України,\~в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (чч. 1, 2 ст. 590 ЦК України). Відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк», третя особа: [PERSON] про визнання кредитного та іпотечного договору недійсними суд зазначає наступне. Відповідно до вимог\~статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач відповідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. За змістом\~статті 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України\~однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (статті 202 Цивільного кодексу України). Позивачами (відповідачами за первісним позовом) оспорюються правочини кредитний договір №24/08-2 від 12 вересня 2008 року та договір іпотеки №24/08-2 від 12 вересня 2008 року. Відповідно до\~статті 626 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 204 Цивільного кодексу України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно вимог\~статті 202 Цивільного кодексу України,\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. На підставі вимог частини 4\~статті 202 Цивільного кодексу України,\~кредитний договір є двостороннім правочином. Згідно вимог\~статті 215 Цивільного кодексу України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно частини 3\~статті 215 Цивільного кодексу України,\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до\~статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. При вирішенні спору про визнання договорів недійсними недійсними, судом враховувалися вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема вимоги статей\~203,\~215,\~1054 Цивільного кодексу України, Судом також враховувалися вимоги статей\~536,\~638 Цивільного кодексу України\~з приводу того, чи було досягнуто між сторонами кредитного договору згоди щодо усіх істотних умов договору. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі (відповідачі за зустрічним позовом) як на підставу для задоволення позову, зокрема, щодо невідповідності кредитного договору змісту актам законодавства України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а їх позовні вимоги не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених Цивільним кодексом України, тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на\~ користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~ судові витрати. Також, враховуючи, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.05.2013 року [PERSON] та [PERSON] до ухвалення судового рішення було відстрочено сплату судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви, при винесенні рішення він підлягає стягненню. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк», третя особа: [PERSON] про визнання кредитного та іпотечного договору недійсними задоволенню не підлягає.

Outcome: approved