Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.07.2018 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що після звільнення від відповідача 31 березня 2015 року їй не виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 28390,54грн.. Просить суд стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Баришівське автотранспортне підприємство 13247» заборгованість по заробітній платі в сумі 28390,54 грн. та компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати в сумі 136668,09 грн.. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги відмовившись від стягнення заборгованості середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати в сумі 136668,09 грн. Та просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Баришівське автотранспортне підприємство 13247» заборгованість по заробітній платі в сумі 28390,54грн.. Судом було роз'яснено позивачу наслідки відмови від позову передбачені ст.256 ЦПК України та відмова прийнята судом. Представник відповідача [PERSON] позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 28390,54грн. визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №5л від 27червня 2013 року [PERSON] прийнята на посаду головного бухгалтера ( по сумісництву) до Приватного акціонерного товариства «Баришівське автотранспортне підприємство 13247»(а.с.10) . Наказом №4к від 31.03.2015 року позивач звільнилась з підприємства за власним бажанням(а.с.11). На момент звільнення підприємство мало заборгованість перед позивачем по заробітній платі в сумі 28390,54грн.. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою ч.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved