Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 27.10.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12534,50 грн. \~ \~ \~ \~Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н від 11.06.2015 р. відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком договір. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань станом на 18.10.2017 р. утворилась заборгованість у сумі 12534,50 грн., що складається з 2712,11 грн. заборгованості за кредитом, 2614,63 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 6134,69 грн. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 573,07 грн. штрафу (процентна складова). Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у позовній заяві не заперечував у разі неявки в судове засідання відповідача щодо розгляду справи за відсутності представника банку та постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності; у поданому відзиві позов не визнав, посилався на необґрунтованість одночасного заявлення банком вимоги про стягнення пені та вимоги про стягнення штрафу, які є одним видом цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Просив у позові відмовити. Дослідивши навяні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 11.06.2015 р. відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому банк у порядку п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг збільшив кредитний ліміт. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком договір (а.с.5-21). Згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання такої виписки відноситься до обовязків позичальника. Відповідно до п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі непогашення позичальником боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, у якому були здійснені трати, за користування каредитом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та виклаені на банківському сайті. Згідно п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом позичальник сплачує банку відсотки у подвійному розмірі, від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 18.10.2017 р. у розмірі 12534,50 грн., що складається з 2712,11 грн. заборгованості за кредитом, 2614,63 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 6134,69 грн. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 573,07 грн. штрафу (процентна складова), згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.4). Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає необґрунтованим одночасне заявлення банком вимоги про стягнення пені, розрахунок якої є незрозумілим, та вимоги про стягнення штрафу. Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно тарифів договору розмір штрафу складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України міститься у постанові від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд вважає необґрунтованою викладену у відповіді на відзив позицію позивача щодо того, що застосування банком штрафу і пені як окремих видів неустойки за кредитним договором не є порушенням норми ст.61 Конституції України, яка суперечить викладеному вище правовому висновку ВСУ. З урахуванням викладеного суд вважає, що підлягає до часткового задоволення лише вимога про стягнення штрафу в розмірі 766,34 грн. (500 грн. + 266,34 грн., що складає 5 % від суми заборгованості у 5326,74 грн. (2712,11 грн. заборгованості за кредитом + 2614,63 грн. заборгованості по відсотках), а у вимозі про стягнення 6134,69 грн. пені слід відмовити. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 6093,08 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 2712,11 грн. заборгованості за кредитом, 2614,63 грн. заборгованості по відсотках, 766,34 грн. штрафу, та судові витрати у розмірі 1600 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 549, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial