Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.11.2019 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що в червні 2019 позивачу стало відомо, що невідомими особами проводиться обробка її земельних ділянок та використовується для вирощування сільськогосподарської культури-соняшника. Від працівників Селичівської сільської ради, [PERSON] дізналась, що у них містять копії договорів оренди вищезазначених земельних ділянок за № 0001 ГГ, №0002 ГГ, 0003 ГГ, 0004 ГГ, 0005 ГГ укладених 03 січня 2018 року між нею, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОПАЛАДІУМ-ПЛЮС» (код ЄРДПОУ 39431473) та копії актів приймання-передачі земельних ділянок від 04 січня 2018. Дані договори та Акти були підписані нібито [PERSON] та директором ТОВ «АГРОПАЛАДІУМ-ПЛЮС» [PERSON] . Даних договорів позивач не підписувала оскільки в той час коли були підписані дані договори, позивач перебувала за кордоном. Просить суд визнати зазначені договори оренди недійсними, зобов`язати відповідачів повернути їй земельні ділянки та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Князєва А.С. не з`явились, до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в їх відсутність, заявлений позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПАЛАДІУМ - ПЛЮС» будучи належним чином повідомленим в судове засідання повторно не з`явились, відзив на позов не надали. Представник третьої особи Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшов лист про розгляд справи у відсутність третьої особи, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що від представника позивача та представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 07 грудня 2017 року [PERSON] (далі - Позивач) уклала договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства: Кадастровий номер 3220287100:22:047:0006, яка знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Селичівська сільська рада, ділянка № [NUMBER] ; Кадастровий номер 3220287100:22:047:0007, яка знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Селичівська сільська рада, ділянка № [NUMBER] ; Кадастровий номер 3220287100:22:047:0008, яка знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Селичівська сільська рада, ділянка № [NUMBER] ; Кадастровий номер 3220287100:22:047:0009, яка знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Селичівська сільська рада, ділянка № [NUMBER] ; Кадастровий номер 3220287100:22:047:0010, яка знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Селичівська сільська рада, ділянка № [NUMBER] ; Загальна площа вищезазначених ділянок складає 19.5326 га. Однак, в червні 2019 року позивач дізналась, що невідомими особами проводиться обробка її земельний ділянок та використовується для вирощування сільськогосподарської культури-соняшника. Під час усного звернення до працівників Селичівської сільської ради, [PERSON] було повідомлено, що у них містять копії договорів оренди вищезазначених земельних ділянок за № 0001 ГГ, №0002 ГГ, 0003 ГГ, 0004 ГГ, 0005 ГГ укладених 03 січня 2018 року між нею, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОПАЛАДІУМ-ПЛЮС» (код ЄРДПОУ 39431473) ( далі - Відповідач) та копії актів приймання-передачі земельних ділянок від 04 січня 2018. Дані договори та Акти були підписані нібито [PERSON] та директором ТОВ «АГРОПАЛАДІУМ-ПЛЮС» [PERSON] . Копії договорів оренди земельних ділянок за № 0001 ГГ, №0002 ГГ, 0003 ГГ, 0004 ГГ були надані позивачу Селичівською сільською радою, копія договору № 0005 ГГ у позивача відсутня. Позивач зазначає, щов період з 08.12.2017 по 27.02.2018 перебувала на території Лівану, у м. Бейрут, дана обставина підтверджена листом прикордонної служби України № 184/К-14449 від 30.09.2019 року (а.с.20) та копією закордонного паспорту позивача (а.с14-18). Таким чином позивач не мала можливості підписати вищезазначені договори оренди земельних ділянок та Акти приймання передачі цих земельних ділянок, оскільки в той час перебувала за кордоном. Крім того як вбачається з інформаційних довідок № 179512119 від 03.09.2019 та № 180493613, 180496205, 180496655, 180493129 від 10.092019 року (а.с.67-75), та листа Головного управління держгеокадастру в Київській області №9-10-0.6-2856/2-21 від 15.03.2021 року (а.с.200) будь-які відомості про реєстрацію іншого речового права за вищезазначеними земельними ділянками відсутні. Відповідно до ст.792 ч.2 ЦК України відносини щодо найму оренди земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі» . Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.13 цього Закону договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч.1. ст.63 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст.22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється в грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватись в матеріальній формі. При цьому, розрахунок в натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Згідно ст. 210 ч.1. ЦК України передбачається, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом, такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Виходячи з того, що в земельному законодавстві відсутні норми щодо наслідків недійсності угод , то застосуванню підлягають норми цивільного права щодо визнання правочинів недійсними, а також щодо наслідків такого визнання (ст.ст.203, 215, 228 ЦК України). Так, згідно ч.1.ст.203 «Зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства».Відповідно до ч. 3. ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як волева дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Як заначила позивач. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документу. За змістом ст.215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення однієї з вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У своїй Постанові № 144/674/15-ц від 30.10.2019 Верховний суд зазначив, що з урахуванням приписів статті 202 ЦК України правочином є поєднання внутрішньої волі та волевиявлення сторін і воля учасників правочину полягає в їх обопільній, добровільній, усвідомленій згоді спільно досягти певної законної мети (набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки) шляхом прийняття на себе певних прав і обов`язків. Таким чином, підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину. Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди. Аналогічного висновку Верховний суд України дійшов у Постанові № 136/218/18 від 06.11.2019 року. Також, Верховний суд України у своїй Постанові № 6-48цс15 від 22.04.2015 вказав, що судами під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення особи, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що позивач не підписувала договори оренди що оспорюються, та не мала жодного волевиявлення на підписання договорів. Дані договори не пройшли обов`язкової реєстрації, а тому вимога позивача про їх недійсність підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Крім того, як передбачено статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України цивільне право є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За таких обставин вимога позивача про повернення їй майна, яке незаконно використовується відповідачем підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином відповідач ігноруючи вимоги позивача на власний розсуд скористався своїми процесуальними правами, а суд вирішуючи спір розглядає надані суду докази в межах позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила судовий збір у розмірі 7684.00 грн. за подачу позову до суду першої інстанції, що підтверджується квитанцією № ПН431 від 11.11.2019 року (а.с. 1). Позов задоволено в повному обсязі з відповідача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved