Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач 23.09.2014 року звернувся до Кілійського районного суду одеської області з позовною заявою про надання додаткового строку доля подачі заяви про прийняття спадщини. 03.02.2015 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву до Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 03.02.2015 року. З позовної заяви вбачається, що 21.02.2008 року помер брат позивача [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,27 га, розташованої на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області. За життя, а саме 12.12.2000 року, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, заповів позивачу [PERSON]. В встановлений законом строк [PERSON] не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, у звязку з погіршенням стану здоровя. На даний час в позивача виникла необхідність оформити спадщину після смерті [PERSON]. На підставі цього позивач просить надати йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 21.02.2008 року. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази, судом достовірно встановлено: З державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 070683, виданого 05.08.2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району одеської області від 09.07.2004 року № 365, вбачається, [PERSON] передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,27 гектарів, розташовану на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21.02.2008 року помер [PERSON], про що 22.02.2008 року складено відповідний актовий запис № 03, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 129322, виданого 22.02.2008 року Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Відповідно до заповіту, складеного 12.12.2000 року та засвідченого секретарем Василівської сільської ради [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 50, [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, та все те, що належало йому на день смерті, [PERSON]. В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З інформаційного листа від 19.09.2014 року за вих. № 1008/01-16 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], через те, що ним був пропущений законодавчо встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39615712 від 13.02.2015 року спадкова справа після смерті [PERSON] не була заведена. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] згідно ст. 1235 ЦК України та пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини з поважних причин. Відповідно ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим надати [PERSON] додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 21.02.2008 року.

Outcome: approved