Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.12.2013 р. звернувся до суду із зазначеними вимогами, посилаючись на те, що є власником 1/2 частини житлової будівлі літ.«О», співвласником 34/100 частини житлового будинку (квартира 2) літ.«А», що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0905 га, розташованої за зазначеною адресою, право власності другу половину земельної ділянки та другу половину 34/100 частини (квартира 2) літ.«А» належить [PERSON], при цьому відповідач без його згоди протягом тривалого часу використовував належне їм обом майно шляхом його передачі в оренду третім особам та одноособово отримував від цього дохід (орендну плату). Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2012 р. з відповідача на його користь стягнуто 1/2 частину отриманого доходу від використання спільного майна в розмірі 590 480,00 грн. за період з лютого 2010 р. по травень 2012 р., однак станом на грудень 2013 р. [PERSON] рішення суду не виконав, тому має компенсувати йому інфляційні втрати та сплатити 3% річних за період з червня 2012 р. по листопад 2013 р. в розмірі 30 061,93 грн. Крім того, відповідач у період з червня 2012 р. по лютий 2013 р. продовжував здавати будівлю площею 411 кв.м. в оренду Посольству Республіки Ірак в Україні на умовах договору оренди від 2.02.2010 р. та одноособово отримував від цього дохід, тому за 9 місяців отримав дохід від використання будинку площею 411 кв.м. в розмірі, еквівалентному 5500,00 х 9 місяців = 49 500,00 доларів США, з яких половина, а саме: 24 750,00 доларів США належала йому, або за середнім курсом Нацбанку України за 2012-2013 рр. (100 доларів США дорівнює 799,100 грн.) становить 197 777,25 грн. Будь-якої домовленості щодо використання спільного майна ними не встановлювалось, будь-яких угод з цього приводу між ними не укладалося. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх безпідставність. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлової будівлі загальною площею 411 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], співвласником 34/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, та розташованою під будівлею 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0905 га, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Право власності на 1/2 частини земельної ділянки належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, кадастровий №82149007, цільове призначення: обслуговування житлового будинку та господарських будівель; право власності на половину 34/100 частин (квартира 2) літ.«А» належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, за реєстровим №1-4-548 посвідченого 6.08.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 13.08.2011 р. зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за №д.102-157; право власності на 1/2 частини житлової будівлі літ.«О» визнане за [PERSON] рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2009 р., яке набрало законної сили 20.01.2010 р. Встановлено, що протягом листопада 2011 р. - січня 2013 р. в провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа №2-5051/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності, зобов'язання вчинити певні дії. Позивач [PERSON] пред'явив в суді позов про стягнення з [PERSON] 1/2 частину доходу, отриманого від використання спільного майна протягом лютого 2005 р. - травня 2012 р., включно, що дорівнює 1 419 609,49 грн., зобов'язання повернути двох собак породи «Алабай», передати комплект ключів від новозбудованої будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовував тим, що є власником 1/2 частини житлової будівлі загальною площею 411 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], співвласником 34/100 частин житлового будинку по [ADDRESS], з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, та розташованої під будівлею 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0905 га, розташованих за адресою: [ADDRESS], що відповідач [PERSON] без його згоди протягом тривалого часу використовує належне їм обом майно, зокрема, протягом лютого 2005 р. - травня 2012 р. передає нерухоме майно у тимчасове платне користування, а отримані кошти у повному обсязі залишає та використовує на власні потреби; позивач вважав, що стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 1 419 609,49 грн., зазначав, що також ним було придбано дві собаки породи «Алабай», які знаходились на території, де розташована будівля по [ADDRESS], та утримуються відповідачем у невідомому місці, ключів від новозбудованої будівлі відповідач не передав, що створює перешкоди в реалізації прав власника на новостворене майно. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2012 р., що набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 отриманого доходу від використання спільного майна в розмірі 590 480,00 грн., в задоволенні інших вимог позову відмовлено. Суд, задовольняючи позовні вимоги [PERSON], виходив з того, що відповідно до договору оренди будівлі від 1.02.2010 р., укладеного між відповідачем [PERSON] та Посольством Республіки Ірак в Україні, останнє орендувало будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 411 кв.м. із орендною платою за один місяць в сумі у національній українській валюті (гривні), яка дорівнює еквіваленту 5 500,00 доларів США, діючим на момент сплати, й в судовому рішенні зазначено, що під час судового розгляду у суді відповідач підтвердив факт здачі будівлі в оренду та отримання орендної плати згідно умов договору оренди, а також, що на момент розгляду справи в суді будівля знаходилася у користуванні Посольства Республіки Ірак в Україні згідно вказаного договору оренди; цим же рішенням за [PERSON] було визнано право на 1/2 доходів, отриманих від здачі будівлі Посольству Республіки Ірак в Україні, стягнуто з відповідача на користь позивача 1/2 частину отриманого доходу від використання спільного майна в розмірі 590 480,00 грн. за період з лютого 2010 р. по травень 2012 р. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пояснення учасників судового розгляду свідчать про те, що станом на час розгляду даної справи відповідач [PERSON] рішення суду не виконав, грошові кошти згідно рішення суду не сплатив. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, відповідач [PERSON] у зв'язку з несплатою боргу в розмірі 590 480,00 грн. на підставі ст.ст.536,625 ЦК України має компенсувати позивачу [PERSON] інфляційні втрати на сплатити 3% річних за період з червня 2012 р. по листопад 2013 р. в розмірі 30 061,93 грн., наданий суду розрахунок відповідач не заперечив. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у період з червня 2012 р. по лютий 2013 р. продовжував здавати будівлю площею 411 кв.м. в оренду Посольству Республіки Ірак в Україні на умовах договору оренди від 2.02.2010 р. та одноособово отримував від цього дохід (орендну плату), що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні: листі Посольства Республіки Ірак в Україні №131 від 18.01.2013 р. (а.с.29), та протягом червня 2012 р. - 1.03.2013 р. відповідачем [PERSON] отримано дохід від використання будинку площею 411 кв.м. в розмірі, еквівалентному 5 500,00 х 9 місяців = 49 500,00 доларів США, або 197 777,25 грн., із розрахунку середнього курсу Нацбанку України на 2012 - 2013 рр. (100 доларів США дорівнює 799,100 грн.). Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.359 ЦК України доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, 1/2 частина від отриманого доходу складає 197 777,25 грн., [PERSON], звертаючись до суду за захистом своїх прав, посилається на те, що вказаного доходу не отримав, відповідач [PERSON] належних доказів на спростування цього суду не надав. Представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні надано копії квитанцій про плату за електроенергію за жовтень 2013 р., про плату за газ за вересень 2013 р., за водопостачання та водовідведення за січень 2013 р., акти прийому-передачі виконаних робіт від 13.08.2012 р., 1.08.2012 р., 22.07.2012 р., 25.07.2013 р., суд не приймає до уваги надані представником докази, оскільки при вивченні договору оренди встановлено, що витрати, пов'язані з обслуговуванням будівлі (електроенергія, газ, послуги зв'язку, послуги з гарячого та холодного водопостачання) сплачуються орендарем самостійно окремо від орендної плати, з чого слід дійти висновку, що витрати, понесені [PERSON] щодо оплати вказаних послуг за період використання нерухомого майна Посольство Республіки Ірак в України, або до 1.02.2013 р., були повністю відшкодовані орендарем. З тих же підстав суд не приймає до уваги надані представником акти, оскільки суду не наданого жодного доказу, що із зазначеною у актах організацією дійсно було укладено договір про виконання робіт з технічного обслуговування газового обладнання, що така організація має право відповідно до вимог чинного законодавства виконувати роботи з технічного обслуговування газового обладнання, з наданих суду актів не вбачається, які саме роботи по обслуговуванню систем опалення та котла проводились в будинку, та виходячи з яких норм і тарифів вираховувалася ціна робіт, не надано жодного доказу, що такі роботи дійсно були оплачені відповідачем, що він поніс такі витрати. Відповідно до ст.88 ЦПК України відшкодуванню підлягають також документально підтверджені судові витрати [PERSON] у розмірі 2 353,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved