Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. Позивач перебувала у зареєстрованому щлюбі з Відповідачем. Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 04.01.2016 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з Відповідача, аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх його заробітку, але не меньше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2020 року, згідно розрахунку №125908 від 05.10.2020 року виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, становить 55 930,93 грн. Зазначає, що заборгованість виникла з вини Відповідача, за таких обставин просила стягнути з нього на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення в розмірі 9 921,51 грн. та стягнути заборгованість по аліментах, яка станом на 01.01.2021 рік становить 65 852,44 грн. В судове засідання Позивач не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи без її присутності, заяву підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.35). В судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.25, 30, 41, 45). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач перебувала з 21.01.2012 року року у зареєстрованому щлюбі з Відповідачем. 01.06.2017 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10) Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.11, 12). 04.01.2016 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з Відповідача, аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх його заробітку, але не меньше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа який міститься в матеріалах справи (а.с.14). Згідно з довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 05.10.2020 року №125908, виданої Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відповідач має станом на 01.10.2020 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів - 55 930,93 грн. (а.с.13). Постановою про арешт майна боржника від 22.06.2018 року державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бітюковою М.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/357/1438/13 про стягнення аліментів було накладено арешт на все нерухоме майно боржника - відповідача по справі (а.с.21). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на статтю 196 СК України та надала розрахунок пені, згідно з яким за період з лютого 2020 року по грудень 2020 рік пеня за прострочення сплати аліментів складає в розмірі 9 921,51,22 грн. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку щодо сплатити аліментів. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, з урахуванням вищезазначених позицій Верховного Суду розмір пені з лютого 2020 року по грудень 2020 року ( із розрахунку: кількість днів прострочення х сума заборгованості х 1% ) станом на дату видачі довідки про розмір заборгованості складає 9 921,51 грн. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.196 СК України, з Відповідача на користь Позивача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 9 921,51 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості за цей період. Разом з тим, з врахуванням вимог ст.13 ЦПК України, з Відповідача слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 9 921,51 грн. в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо позовних вимог Позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд зазначає наступне. Заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 65 852,44 грн. не підлягає стягненню в судовому порядку, оскільки має стягуватись державним виконавцем в межах виконавчого провадження у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. У свою чергу, задоволення позовної вимоги про стягнення боргу по аліментам фактично призведене до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми, тому така вимога Позивача до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.18 ЦПК України рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Для Відповідача така відповідальність встановлена у статті 196 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі ст.141 ЦПК України в дохід держави належить стягнути з Відповідача судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial