Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.07.2016 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 25 жовтня 2005 року Вінницьким міським відділом РАЦС, актовий запис № 2779, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає честь і гідність позивача. Спільне господарство не ведеться з березня 2012 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2012 року. Примирення між сторонами та збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу у подружжя є дитина дочка, яка проживає з матірю та проживатиме з нею після розірвання шлюбу, знаходиться на її утриманні. Добровільно допомоги на утримання дитини відповідач коштів не надає. Крім того позивач зазначає, що у відповідача не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини, не виконує своїх сімейних обовязків. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, через оголошення в газеті «Вінниччина». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2779 (а.с.5). Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява, в частині вимог про розірвання шлюбу, відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено з березня 2012 року, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін та їх дитини, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилася донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 057403, виданого відділом реєстрації актів цивільного Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 16 листопада 2006 року (а.с.8), в якому в графі «Батько» зазначено відповідача [PERSON]. Згідно довідки спільного українсько-іспанського підприємства «СУПЕРКО УКРАЇНА» № 89 від 13.07.2016 року, [PERSON] працює лаборантом-мікробіолог і її дохід у період з липня 2015 по червень 2016 року разом склав 72\~794, 90 грн. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України,батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що спільна дитина позивача та відповідача, проживаючи разом з матірю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Тому, суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обовязок батьків по утриманню дітей, зважаючи на інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде розумним та справедливим розміром, зважаючи на взаємний обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 21.07.2016 року. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 551,20 грн. та на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при подачі до суду позову в частині розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved