Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] державний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, повязаних з навчанням відповідача у [PERSON] державному університеті внутрішніх справ в сумі 19074,82 грн., вказуючи, що наказом [PERSON] державного університету внутрішніх справ (далі ЛьвДУВС) від 30 липня 2008 року №262 [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням факультету з підготовки слідчих. 1 вересня 2008 року між ЛьвДУВС, УМВС України в Тернопільській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до умов якого [PERSON] була зобовязана у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання в навчальному закладі. Посилаючись на те, що наказом ЛьвДУВС від 12 листопада 2014 року №316 [PERSON] було звільнено з ОВС за власним бажанням згідно п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] державного університету внутрішніх справ кошти в сумі 19074,82 грн. та 243,60 грн. судового збору. В письмовому запереченні на позов відповідач вказує, що позивач не виконав умови Договору, не видав їй направлення на роботу, посаду в [PERSON] УМВС України в Тернопільській області вона шукала сама. Пункт 1 статті 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, на який посилається позивач, не може бути підставою для задоволення позову. Вважає угоду, укладену навчальним закладом із нею, неповнолітньою особою, нікчемним правочином. Представник позивача [PERSON] державного університету внутрішніх справ в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві вказує, що позов підтримує, просить слухати справу у його відсутності. В письмовому поясненні на заперечення відповідача вказує, що не виконання УМВС України в Тернопільській області своїх обовязків згідно умов Договору, а саме управління зобовязувалося призначити курсанта на посаду, немає відношення до обовязків позивача. Поняття «відмова від проходження служби» та «звільнення за власним бажанням» є взаємопов»язаними. Доводи відповідача про те, що батьки не підписували Договір, не заслуговують на увагу, оскільки позивач не має обовязку доводити законність укладеної угоди, а відповідач, при наявності підстав, не скористалася правом визнати таку угоду незаконною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що поступала навчатися до ЛьвДУВС за направленням [PERSON] По закінченню навчання прибула для роз приділення до УМВС України в Тернопільській області. Вакантної посади слідчого в [PERSON] не було, а тому вона погодилася зайняти посаду слідчого в [PERSON] За час служби вона несла великі витрати на оренду житла, заробітної плати не вистачало на проживання, а тому змушена була звільнитися з ОВС за власним бажанням. На даний час вона не працює, а тому через незадовільний матеріальний стан не має змоги відшкодувати кошти за навчання. Окрім цього, вважає укладену позивачем із нею угоду незаконною, оскільки вона на той час була неповнолітньою, а батьки ні присутніми при підписанні, ні стороною угоди не були. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд вважає, що вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. 1 вересня 2008 року між [PERSON] державним університетом внутрішніх справ з однієї сторони, Управлінням МВС України в Тернопільській області з другої сторони та [PERSON] (відповідачем у справі) з третьої сторони було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України - [PERSON] державному університеті внутрішніх справ за державним замовленням на денній формі навчання (далі по тексту - Договір). Відповідно до положень ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися\~\~належним чином\~\~відповідно до умов\~\~договору та вимог цього Кодексу, інших актів\~\~цивільного законодавства , а за відсутності таких\~\~умов та вимог - відповідно\~\~до звичаїв\~\~ділового обороту\~\~або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.52 Закону України «Про освіту» в редакції на момент виникнення правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п.2.3.5 п.2.3. Договору курсант зобов'язаний прибути після закінчення навчання до місця призначення в термін, визначений в направленні на роботу, приступити до виконання службових обов»язків за посадою, на яку призначений управлінням МВС України в Тернопільській області і відпрацювати не менше трьох років. Пунктом 2.3.6 Договору визначено - курсант у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору, зобовязується відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Наказом УМВС України в Тернопільській області №316 0/с від 12 листопада 2014 року старший лейтенант міліції [PERSON], слідчий СВ [PERSON] УМВС України в Тернопільській області звільнена з органів внутрішніх справ за п.64 «ж» (за власним бажанням» Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Згідно вимог статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до положень п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС\~\~у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] навчалася за державним замовленням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, а тому її звільнення із служби за власним бажанням до встановленого трирічного терміну перебування на службі є підставою для відшкодування витрат на навчання. Згідно довідки-розрахунку №12 від 29 квітня 2015 року виданої [PERSON] державним університетом внутрішніх справ, витрати, повязані з навчанням у [PERSON] державному університеті внутрішніх справ випускника [PERSON] за серпень 2008 року червень 2012 р.р., становлять 19074,82 грн., з яких, сума витрат до утримання, грошове забезпечення 11705,36 грн., продовольче забезпечення 1288,8 грн., речове забезпечення 1729,71 грн., оплата комунальних послуг та спожитих енергоносіїв 4350,95 грн. Таким чином, витрати на навчання [PERSON] в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ становлять 19074,82 грн. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Посилання відповідача на те, що саме позивач не виконав умови Договору, не видав їй направлення на роботу, а посаду в [PERSON] УМВС України в Тернопільській області вона шукала сама; що пункт 1 статті 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, на який посилається позивач, не може бути підставою для задоволення позову; угода, укладена навчальним закладом із нею, неповнолітньою особою, є нікчемним правочином, суд з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, вважає необґрунтованими. На підставі п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року, пунктів 1, 2, 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313, ст.52 Закону України «Про освіту» ст.ст.22,526, 629 ЦК України та

Outcome: approved