Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 січня 2018 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення помилково перерахованих коштів. В своїй позовній заяві посилався на те, що 11 листопада 2017 року ним було помилково, за відсутності жодних договірних правовідносин, перераховано грошові кошти в сумі 34698 грн. на картку ПАТ КБ «Приватбанк» на імя відповідача [PERSON] Вказував, що направляв відповідачу лист з вимогою повернути помилково перераховані кошти, але гроші не повернуто. Вважає, що оскільки відповідач не виконала обовязки з повернення безпідставно набутих грошових коштів протягом семи днів з дня отримання вимоги, вона має сплатити відсотки за безпідставне користування чужими коштами. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 34896 грн., як безпідставно набуті кошти, проценти за користування чужими коштами в сумі 514,30 грн. та суму сплаченого судового збору. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 січня 2018 року позовна заява [PERSON] прийнята судом до розгляду та відкрито в справі скорочене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] 09 лютого 2018 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилалася на те, що між сторонами по справі виникли правовідносини, на виконання яких позивачем і було сплачено відповідні грошові кошти. Також подала до суду клопотання про закриття провадження в справі, вважає, що справа підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року в задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження в даній справі відмовлено. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа підприємець. За даними Єдиного реєстру ФОП [PERSON] здійснює наступні види діяльності: виробництво інших готових металевих виробів; установлення та монтаж машин і устаткування; інші спеціалізовані будівельні роботи; оптова торгівля металами та металевими рудами; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно з платіжним дорученням від 11 листопада 2017 року № 96132034503888963601 здійснив перерахунок грошових коштів на користь отримувача [PERSON] на картковий рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» № 5168********3553 на суму 34 698 грн. Зазначена обставина визнається відповідачем в поданому до суду відзиву на позовну заяву. За нормами ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві як на правову підставу своїх позовних вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як встановлено дослідженими в справі доказами, ФОП [PERSON] 20 жовтня 2017 року було виписано рахунок-фактуру № СФ-0000055 на поставку одержувачу [PERSON] труб та іншого товару (а.с. 34) на загальну суму без ПДВ 34533 грн. Також встановлено, що позивач [PERSON], як одержувач та платник за виписаним рахунком-фактурою, здійснив переказ грошових коштів в сумі 34698 грн. відповідно до зазначеного вище рахунку-фактури № СФ-0000055 від 20 жовтня 2017 року, за придбання димохідних труб (а.с. 9, 10). Тим самим позивач погодився на запропоновані умови та виконав оплату товару. Отже, дані обставини свідчать про волю сторін на виникнення правовідносин з придбання товару, про наявність укладеного між сторонами по справі (позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON]В.) правочину у письмовій формі щодо придбання (поставки) товару. Отже, із врахуванням положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що встановлена судом наявність виниклих між сторонами договірних правовідносин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). На підставі викладеного, враховуючи наявність між сторонами по справі договірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах. Тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми в розмірі 34896 грн., як безпідставно набутих грошових коштів, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Твердження позивача в поданій до суду позовній заяві про те, що має місце помилковий переказ не заслуговує на увагу. Відповідно до положень норм Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових кошів в Україні» помилковий переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі (п.1.24. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, будь-яка вина банку в здійсненні переказу грошових коштів на суму 34698 грн. на рахунок [PERSON] відсутня, має місце виключно волевиявлення позивача на здійснення відповідного переказу грошових коштів. Вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами є похідними від вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах, позовні вимоги про стягнення процентів заявлені позивачем [PERSON] безпідставно та не підлягають задоволенню. У звязку з відмовою позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed