Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діє представник - адвокат Дмитрух Д.М., звернувся до суду з позовом до відповідача Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . На випадок смерті [PERSON] залишив заповіт, згідно якого усі його права та обов`язки, які йому належали на момент складання заповіту, а також права та обов`язки, які належатимуть у майбутньому, та усе його майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав позивачу [PERSON] . Однак остання дізналась про заповіт лише 19.02.2021 року. Того ж дня вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, в зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, який закінчився, 25.06.218 року. Ухвалою судді від 24.02.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному позовному провадженні, та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в підготовче засідання не з`явились. Представник подав до суду заяву про проведення підготовчого розгляду справи у відсутність. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Рівнянської сільської ради в підготовче засідання не з`явився, надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Відзив до суду не подали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., в підготовче засідання не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без участі. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.11.2020 року виконавчим комітетом Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 8). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті померлий [PERSON] склав заповіт та зробив заповітне розпорядження: усі його права та обов`язки, які йому належали на момент складання заповіту, а також права та обов`язки, які належатимуть йому у майбутньому, та усе його майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав позивачу [PERSON] (а.с. 9). До складу спадщини померлого [PERSON] входить земельна ділянка площею 3,48 га, яка розташована на території Комишуватської сільської ради та належала померлому спадкодавця на пдставі Державного акту на право приватної власності серії IV-КР №030272 (а.с. 10). Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №63628294 від 19.02.2021 року спадкова справа №38/2021 заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] не містить інформації про існування спадкоємців за законом (а.с. 12). З вказаного витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа була заведена 19.02.2021 року, тобто в день звернення позивачки до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Оглянувши копію спадкової справи №38/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] суд встановив відсутність інших спадкоємців після смерті померлого спадкодавця, в тому числі в порядку ст. 1241 ЦК України (право на обов`язкову частку у спадщині). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). В позові представник вказав, що про наявність заповіту позивачка випадково дізналась лише 19.02.2021 року від гр. [PERSON] , який був свідком підписання заповіту. Відразу, того ж дня позивач звернулась в державну нотаріальну контору з метою прийняття спадщини, але нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної так як позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено (а.с. 11). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 ВС визначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого [PERSON] , оскільки не знала про наявність заповіту. Діючи в межах норм закону та дотримуючись позиції Верховного суду, суд вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту та необхідність звернення до нотаріуса для прийняття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мала об`єктивні причини пропуску у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не знала про наявність заповіту, а дізнавшись одразу звернулась до нотаріальної контори. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Згідно частини 1 статті 8 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved