Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

позивач [PERSON] 22.03.2019 р. звернувся до суду із позовом до відповідачів Львівського комунального автотранспортне підприємство № 1, Моторного (транспортного) страхового бюро України, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 38 000,00 грн. та 7 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником автомобіля марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , що підтверджується технічним паспортом на автомобіль. 23.08.2018 р. о 13 год. 15 хв. за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 36, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , який був припаркований на Паркінгу біля ТЦ «Шувар», та транспортним засобом марки «Богдан», р.н. [NUMBER] , який належить Львівському комунальному Автотранспортному підприємству №1, та яким на момент ДТП керував [PERSON] . Працівниками патрульної поліції було зафіксовано факт порушення ПДР. Заподіяну шкоду у автомобільному сервісному центрі було оцінено орієнтовно в розмірі 35 000 грн. Він звернувся до відповідача Львівського комунального Автотранспортного підприємства №1 із претензіями про відшкодування шкоди, проте відповідь не надійшла і по даний час. Окрім цього, у відповідь на запит його адвоката, отримано відповідь із Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про те, що водій автобуса із реєстраційним номером [NUMBER] , повідомив про те, що залишив автобус після закінчення робочого дня 22.08.2018 р. на стоянці ринку «Шувар» у м.Львові, а наступного дня 23.08.2018 р. він виявив даний автобус в іншому місці із пошкодженнями та ознаками незаконного заволодіння невідомою особою. У зв`язку з наведеним, було здійснено відповідне звернення у правоохоронні органи для проведення перевірки, що зареєстроване в ЖЕО за №17774 від 27.08.2018 р. в Сихівському ВП ГУ НП у Львівській області. Позивач вважає, що водій автобуса та його роботодавець ухиляються від відшкодування завданої школи, а факт незаконного заволодіння транспортним засобом не відповідає дійсності. Щодо відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, зазначає, що із врахуванням практики Верховного Суду, дана страхова компанія відшкодовує шкоду, заподіяну у ДТП потерпілому невстновленим транспортним засобом, який втік та зник (ВССУ у справі №6-2328св13). Із врахуванням наведеного, вважає, що із відповідачів слід солідарно стягнути завдану матеріальну шкоду (заміна пошкоджених деталей та ремонтні роботи із заміни деталей ремонту авто) у загальній сумі 38 000 грн. Ухвалою судді Рудакова І.П. від 15 квітня 2019 року прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. В ході підготовчого провадження 27.05.2019 р. надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-МТСБУ), у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо даного відповідача, з огляду на таке. Позивач не подавав до МТСБУ ні повідомлення про ДТП, ні відповідної заяви про виплату відшкодування, хоча Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо передбачено подання таких документів. Окрім цього, вказує, що станом на даний час невідомо хто винен у дорожньо-транспортній пригоді, відтак не доведено, що позивачу дійсно було завдано матеріальної шкоди, на відшкодування якої він має право відповідно до 1188 ЦК України. Також вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим у іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена карта», що діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного регулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта». Відтак дана норма Закону стосується винуватця ДТП, а позивач себе таким не вважає. Окрім цього, вказує на те, що позивачем заявлено позовну вимогу в сумі 38 000 грн., проте жодного документу, який би свідчив про заподіяння шкоди в такому розмірі не надано. Також не надано доказів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу. 16.08.2019 р. надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 (далі - ЛК АТП №1) - адвоката Петришина В.М., у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог до даного відповідача, з огляду на те, що ЛК АТП №1 не має у власності чи оренді автобус марки «Богдан», р.н. [NUMBER] . Водій [PERSON] не керував даним транспортним засобом 23.08.2018 р. у м.Львові по пр.Червоної Калини, 36, на даного водія працівниками патрульної поліції не було складено жодного протоколу про адміністративне правопорушення та, відповідно, немає постанови про притягнення такого до адміністративної відповідальності. Разом з тим, по факту керування у вказаний час на вказаному транспортному засобу проводяться розшукові заходи для встановлення такої особи. Окрім цього, позивачем не надано доказів того, що водій [PERSON] є працівником ЛК АТП №1, а тому позивачем не доведено факт завдання йому шкоди відповідачем ЛК АТП №1. Також зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника автобуса «Богдан» була застрахована у страховій компанії «Еталон», що підтверджується відповідним полісом, проте позивач не звертався до даної страхової компанії для отримання страхового відшкодування і лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, такий вправі звернутися з позовом до завдавача шкоди для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Також представник зазначив, що позивачем для підтвердження збитків та розміру позовних вимог в сумі 38 000 грн. не надано жодних доказів, зокрема документу про вартість відновлювального ремонту автомобіля. Окрім цього, вважає, що позивачем не доведено відповідними доказами понесені витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою підготовчого засідання від 22.01.2020 р. залучено до участі в справі у якості третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] . Ухвалою від 24.06.2020 р. після повторного автоматизованого розподілу судової справи, прийнято до провадження дану цивільну справу та призначено підготовче провадження. 24.07.2020 р. від представника позивача [PERSON] - адвоката Винниченка М.П. надійшли додаткові пояснення, у яких представник зазначає, що під час виплати компенсації у випадку ДТП із службовим автомобілем потрібно виходити з того, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Збиток за таких обставин відшкодовує особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України), а тому, із покликанням на ч. 1 ст. 1172 ЦК України, вважає, що компенсацію збитків виплачує роботодавець, причому він це робить і в тому випадку, коли в ДТП потрапляє орендований автомобіль. Також покликається на Кодекс Законів про працю, а саме щодо відшкодування підприємству матеріальної шкоди під час виконання трудових обов`язків працівником, а тому вважає, що шкода, завдана позивачу має бути відшкодована власником (володільцем) джерела підвищеної небезпеки, а не винним водієм. Ухвалою суду від 24.07.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, що наведені в такому, просили позов задовольнити у повному обсязі. Додатково представник пояснив, що позивачем не надано доказів щодо права власності чи права керування транспортним засобом марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , на момент дорожнього -транспортної пригоди, а відтак і не доведено, що його права були порушені. Представник відповідача ЛК АТП №1 - Петришин В.М. в судовому засіданні надав пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача МТСБУ у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, 25.05.2020 р. звернувся в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.08.2018 р. о 13 год. 15 хв. за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 36, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , який був припаркований на Паркінгу біля ТЦ «Шувар», та транспортним засобом марки «Богдан», р.н. [NUMBER] . Винуватця даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено, однак власник автобуса марки «Богдан», р.н. [NUMBER] , [PERSON] 27.08.2018 р. звернувся до Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою щодо прийняття мір та встановлення особи, яка 23.08.2018 р. заволоділа вказаним транспортним засобом та пошкодила поруч припаркований автомобіль. Окрім цього, працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП зафіксовано дану подію. Згідно рапорта інспекторів УПП у Львівській області ДПП Сех Т.В. та Біб І.В. , ними 23.08.2018 р. було виявлено пошкоджений транспортний засіб марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , власник якого [PERSON] повідомив про те, що залишив автомобіль припаркованим та коли повернувся до нього, виявив технічні пошкодження. У подальшому було переглянуто відео із камер відеоспостереження даної території та встановлено, що на автомобіль [PERSON] здійснив наїзд транспортний засіб марки «Богдан», жовтого кольору, маршрут № 32 . У подальшому було встановлено, що водієм даного маршрутного таксі є [PERSON] , який надав інспектору УПП у Львівській області ДПП пояснення про те, що залишив автобус після закінчення робочого дня 22.08.2018 р. на стоянці ринку «Шувар» у м.Львові, однак ключі від автобуса залишив у салоні такого, а наступного дня 23.08.2018 р. він виявив даний автобус в іншому місці із пошкодженнями та ознаками незаконного заволодіння невідомою особою. Згідно із довідкою ст. о/у Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області М.М.Ільницького про результати проведення перевірки за повідомленням [PERSON] та зверненням [PERSON] від 06.09.2018 р., розгляд повідомлення та звернення щодо ДТП, яка мала місце 23.08.2018 р., припинено, а в разі встановлення нових фактів, вирішено провести подальшу перевірку та прийняти остаточне рішення (а.с. 91-108, 111-119). Із поліса №АМ/3649773 вбачається, що цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема транспортного засобу марки «Богдан», р.н. [NUMBER] , застрахована у СК «Еталон» (а.с.107). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування); договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - договір міжнародного страхування). Внутрішні договори страхування діють виключно на території України. Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах. Згідно із до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ; на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність. У разі якщо МТСБУ відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» було здійснене відшкодування шкоди за страховика - члена об`єднання або за власника та/або користувача зареєстрованого в Україні транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений або змінений у незаконний спосіб страховий сертифікат «Зелена картка» та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відповідні витрати МТСБУ та регламентні виплати з фонду страхових гарантій мають бути компенсовані такими особами МТСБУ в повному обсязі. МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Пунктом п. 33.1 ст. 33 вказаного Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до вимог ст. 34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно із п. 41.2. в ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка». Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] не звертався в МТСБУ ні із повідомленням про дану дорожньо-транспортну пригоду, ні із заявою про виплату страхового відшкодування. Щодо розміру шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід зазначити таке. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог, позивачем надано лише довідку №2608/19 від 26.08.2019 р. ТзОВ «Фортуна Авто», згідно із якою орієнтовна вартість відновлювального ремонту та заміни деталей автомобіля марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , становить 35 000 грн. (а.с.79). Інших документів, які б підтверджували розмір матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.08.2018 р. не надано, відтак розмір завданої матеріальної шкоди не доведено належними доказами. Відповідно до п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно із 4. ст.380 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - 23.08.2018 р.) тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Частиною першою статті 109 Митного кодексу України передбачено, що за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа:1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та 2) приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення. Наведена норма відповідає положенням пункту (b) I Додатка «C» Конвенції про тимчасове ввезення, відповідно до якої транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. У матеріалах справи відсутні докази щодо надання дозволу органом доходів та зборів на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] [PERSON] . Згідно із п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету України №1388 від 07 вересня 1998 року, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для власного користування більш як на два місяці, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС на строк, визначений ДФС. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння або користування іншим особам. Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивач [PERSON] на час ДТП - 23.08.2018 р. був законним володільцем та правомірним користувачем транспортним засобом марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] . Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки марки «Mazda», р.н. [NUMBER] , із 10.01.2019 р. є [PERSON] (а.с.11). В підтвердження права власності на даний автомобіль у час виникнення спірних правовідносин, відповідно і права звернення до суду із даним позовом, позивачем [PERSON] до матеріалів справи долучено фотокопію довіреності на іноземній мові та фотокопію реєстраційного документа на транспортний засіб марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , однак такі не містять перекладу на українську мову (а.с.10,12). Відповідно до ч.8 ст.95 ЦПК України іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У Гаазі (Нідерланди) в 1961 році була підписана Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналася Законом України від 10.01.2002 р. «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів», набула чинності між Україною і державами - учасниками Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22.12.2003 р. Відповідно до статей 2, 3 Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюються ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено те, що він на час ДТП - 23.08.2018 р. був законним володільцем чи правомірним користувачем транспортного засобу марки «Mazda», р.н. Республіки Польщі [NUMBER] , а отже такий є неналежним позивачем щодо спору про відшкодування майнової шкоди завданої вказаному автомобілю внаслідок ДТП. Окрім цього, з огляду на те, що для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та наведені підстави необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди, а в ході розгляду справи таких не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, відтак у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідачів на його користь витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed