Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Докукіної Тетяни Вікторівни звернувся до суду за позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яким просить визнати за ним право власності на 1/2 частину: житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0610 га (кадастровий номер 5922610100:01:002:0551) з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», розташовану під будинком [ADDRESS] ; автомобіля «ВАЗ 21154», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Свої вимоги мотивує тим, що 20 травня 2017 року він уклав шлюб з відповідачкою, який розірвано рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року по справі №578/49/21 шлюб між ними було розірвано, вказане рішення суду набрало законної сили 30.07.2021 року. За час шлюбу сторонами у спільну сумісну власність було набуто житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0610 га (кадастровий номер 5922610100:01:002:0551) з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», розташовану під будинком [ADDRESS] ; автомобіль «ВАЗ 21154». Зазначає, що вказане майно було набуте у шлюбі за їх спільні кошти, отримані від доходів у виді заробітної плати. Ухвалою суду від 15.06.2021 року відкрито провадження по справі, підготовче судове засідання призначено на 10.08.2021 року. 09 вересня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду на 06 жовтня 2021 року. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, наполягали на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні пояснили, що розмін спірного житлового будинку був неможливий, оскільки відповідач не погоджувалася на варіанти розміну. Представник позивача наголосила, що наявність дитини сторін на утриманні відповідачем не може служити підставою для зміни розміру часток подружжя при поділі майна сама по собі, додала, що твердження відповідача про неможливість спільного користування спільним житлом стороною відповідача не доведена та є голослівною. Наявність у позивача у власності земельних ділянок, які він здає у оренду, не може слугувати підставою для зміни розміру часток сторін при поділі майна, оскільки стороною відповідача не надано доказів придбання земельних ділянок за час шлюбу та за кошти сторін. Придбання спірного житла частково за рахунок коштів батьків відповідача жодними доказами не підтверджено. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні з позовом не погодилися, просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що з відповідачем проживає спільна дитина сторін, тому частка відповідача має бути збільшена. Крім того, відповідач суду пояснила, що житловий будинок було придбано за кошти подружжя, а також за подаровані подружжя кошти та частково за кошти батьків відповідача. Проживання у одному будинку стало неможливим через агресивну поведінку позивача, котрий вчиняв психічне та фізичне насильство у стані алкогольного сп`яніння; позивач обіцяв продати спільне житло і поділити виручені кошти, однак так і не виконав обіцяного. Додала також, що позивач забрав зі спірного житла телевізор, посилаючись на те, що відповідачем було забрано пральну машину і холодильник. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 20.05.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Тулиголівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис 01 (а.с.8). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року по справі №579/49/21 шлюб між сторонами розірвано (а.с.59а). Рішення набрало законної сили 30.07.2021 року. За час шлюбу подружжям набуто таке майно: 1)житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв.м, жилою площею 35,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм гіпсоблоковим літ. «Б», літньою кухнею гіпсоблоковою літ. «В», сараєм дерев`яним літ. «Г», водогоном металевим літ. «1», огорожею дерев`яною літ. «N» - на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Часовою Г.М. та зареєстрованого у реєстрі №2477, укладеного на ім`я [PERSON] (а.с. 9-12); 2)земельну ділянку за адресою [ADDRESS] загальною площею 0,0610 га кадастровий номер 5922610100:01:002:0551 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Часовою Г.М. та зареєстрованого у реєстрі №2478, укладеного на ім`я [PERSON] (а.с. 14-17); 3)автомобіль марки ВАЗ-21154, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу 27.09.2019 року, на ім`я [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до\~ст.60\~СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 68 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Твердження сторони відповідача про вчинення позивачем фізичного та психологічного насильства як на обгрунтування неможливості спільного користування спірним житлом, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та не були доведені поза розумним сумнівом. Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Позивачка посилається на те, що з нею проживає дитина сторін, як на підставу збільшення її частки при поділі майна подружжя, а саме, спірного житла. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Водночас суду не надано доказів того, що відповідач зверталася з питання стягнення аліментів з позивача, а так само, що з позивача стягнуто аліменти у недостатньому для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини сторін. Суду не доведено підстав щодо поділу майна, відповідно до яких частка позивачки має бути збільшена. Народження позивачкою від іншого чоловіка другої дитини [PERSON] [INFO] року також не може слугувати відступлення від засад рівності часток подружжя. Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому необхідно визнати за позивачем право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 70,2 кв.м, жилою площею 35,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм гіпсоблоковим літ. «Б», літньою кухнею гіпсоблоковою літ. «В», сараєм дерев`яним літ. «Г», водогоном металевим літ. «1», огорожею дерев`яною літ. «N», по [ADDRESS] ; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0610 га кадастровий номер 5922610100:01:002:0551 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , що належать [PERSON] відповідно до договорів купівлі-продажу, укладених 14 серпня 2017 року, - та на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ-21154, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.09.2019 року. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1265 грн 26 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved