Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.10.2017 року звернувся до суду з позовом , в якому зазначив, що він є власником 29/50 часток квартири №2 в будинку №83 «а» по вул.Темницьких у Львові. Крім нього в квартирі зареєстровані та проживають члени його родини [PERSON], дочка [PERSON] та онук [PERSON]. Відповідач є його син, більше 15 років без поважних причин в квартирі не проживає. Він добровільно залишив житло, забрав свої речі, комунальні послуги не сплачує. Йому не здійснювались перешкоди у користуванні житлом. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири 2 в будинку №83 «а» по вул.Темницьких у м.Львові. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені у позовній заяві обставини та зазначив, що син не проживає в квартирі з 2003 року речей відповідача у спірній квартирі немає, всі витрати по утриманню житла несе він. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення, у звязку з чим у відповідності до ст.281 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що відповідач її син, він зловживає спиртними напоями, не проживає в спірній квартирі з 2002 року, всі свої речі з квартири забрав, його фактичне місце проживання їй невідомо, син не цікавиться її здоровям та здоровям позивача, витрати по оплаті комунальних послуг не несе. Просила позов задовольнити. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились , причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Конституцією України (ст.41) та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником 29/50 часток будинку 83а по вул.Темницьких м.Львів на підставі Свідоцтва про право власності від 22.08.2011 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 22.08.2011 р. за №1434-Ж-З. Згідно до довідки ЛКП «Сяйво» позивачу належить квартира [ADDRESS], відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі. З пояснень позивача, третьої особи [PERSON] вбачається, що відповідач не проживає з 2003 року у спірній квартирі, речей немає. Як вбачається з актів від 7 06.2017 року , від 14.08.2015 р., від 18.10.2017 року, складених комісією ЛКП « Сяйво» , відповідач [PERSON] зареєстрований, однак не проживає у спірній квартирі 15 років . Суд вважає позов обґрунтованим. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у реалізації права власності, суд вважає, що позов слід задовольнити .

Outcome: approved