Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Парубій М.М., пред`явила до суду позов до відповідачів [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Кооператив «Союз», публічне акціонерне товариство «Темза» (далі ПАТ «ТЕМЗА»), державний реєстратор Комунального підприємства «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації Гринишин Петро Орестович , [PERSON] у якому з урахуванням збільшених позовних вимоги (а.с. 68-72) просила: визнати за [PERSON] безумовне першочергове право на здійснення державної реєстрації права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] (далі також може вживатись як Квартира); скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» Гринишина Петра Орестовича № 31588776 від 23 вересня 2016 року «про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що на виконання умов договору № 17 від 01 листопада 2011 року про дольову участь у фінансуванні житлового будинку вона сплатила кооперативу «Союз» 217'680 грн., а той в свою чергу збудував квартиру [ADDRESS] . В процесі реєстрації права власності на це майно їй стало відомо, що така дія уже проведена стосовно [PERSON] Цю обставину позивач вважає порушенням свого інтересу, тобто прагнення до користування конкретним матеріальним благом, яке просить захистити. [PERSON] подав заяву про визнання позову. Вказує, що вартість кватири, котра є предметом спору дійсно сплачена [PERSON] у повному обсязі, а тому вона має першочергове право на здійснення держаної реєстрації цього об`єкта нерухомості. Просить ухвалити у справі рішення про задоволення позову. (а.с. 105-106) Представник кооперативу «Союз» у судове засідання не з`явився, подавши заяву у якій зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с. 112-113) Аналогічну заяву було подано і представником публічного акціонерного товариства «Темза». (а.с. 110-111) Державний реєстратор комунального підприємства «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації Гринишин П.О. пояснень по суті спору не подав. [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Фільварочна О.Б., подала письмові пояснення щодо позову. У них вона зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Спір між сторонами має очевидно штучний характер та спрямований виключно на шкоду її майновим права, а саме позбавлення її права власності на Ѕ частину спірної квартири. Остання була придбана за час її шлюбу з відповідачем, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Договір про дольову участь у фінансуванні житлового будинку № 17 від 01 листопада 2011 року був укладений між кооперативом «Союз» та відповідачем, а не позивачем. Як з`ясовано нею із позовної заяви, аналогічний договір з тим же номером та датою укладений і з позивачем. [PERSON] вважає його фіктивним. Про це на її думку свідчить той факт, що на момент його укладення позивачка знаходилась за межами України. Також [PERSON] звертає увагу на неналежний спосіб захисту порушеного права який просить застосувати [PERSON] та неможливість розгляду в порядку цивільного судочинства вимог стосовно реєстраційних дій. [PERSON] у судове засідання не з`явився, забезпечивши явку свого представника - адвоката Снітинського Б.Є., котрий підтримав заяву свого клієнта про визнання позову. Представники кооперативу «Союз» та ПАТ «Темза» у судове засідання не з`явились. Кожен із них подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Державний реєстратор комунального підприємства «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації Гринишин П.О. у судове засідання не з`явився. Як убачається з листа-відповіді начальника Тернопільського районного ГБТІ О.Й. Залецької № 450 від 27 травня 2019 року, державний реєстратор Гринишин П.О. звільнений з займаної посади згідно наказу № 71 від 30 листопада 2017 року. За даних обставин розгляд справи слід здійснити за відсутності вказаного державного реєстратора. Представники [PERSON] - адвокати Фільварочна О.Б. та Ленько Р.І. у судовому засіданні заперечили проти задоволення даного позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. З поданих суду доказів, встановлено наступні обставини. 19 вересня 2016 року державним реєстратором комунального підприємства «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» Гринишиним П.О. зареєстровано право власності за відповідачем [PERSON] на однокімнатну квартиру площею 20,7 м2. Підставою виникнення цього права власності були: договір про дольову участь у фінансуванні житлового будинку № 17, виданий 01 листопада 2011 року кооперативом «Союз» та довідка № 17, видана 16 вересня 2016 року кооперативом «Союз». Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 115855107 від 01 березня 2018 року. (а.с. 40-41) На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала копію договору № 17 від 01 листопада 2011 року про дольову участь у фінансуванні житлового будинку, укладеного між нею та кооперативом «СОЮЗ». (а.с. 32) Предметом цього договору вказано те, що кооператив «СОЮЗ» приймає в дольову участь, а вона фінансує будівництво однокімнатної квартири № 17 , проектною загальною площею 45,35 м 2 в цегляному 48-ми квартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами для автотранспорту по [ADDRESS] . Базова вартість квартири складає 217'680 грн. Також [PERSON] надала: -довідку ПАТ «ТЕМЗА» № 16/029 від 16 вересня 2016 року адресовану реєстраційній службі Тернопільського міського управління юстиції. У якій зафіксовано, що [PERSON] входила до переліку інвесторів кооперативу «Союз» та ПАТ «ТЕМЗА», які брали участь у фінансуванні будівництва 47-ми квартирного житлового будинку з вбудованими адміністративними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Присвоєна адреса [ADDRESS] (а.с. 34) -квитанцію до прибуткового касового ордера № 17 від 01 листопада 2011 року, видану кооперативом «СОЮЗ», у якій зазначено, що від неї прийнято 217'680 грн. як оплату згідно договору № 17 про дольову участь у фінансуванні житлового будинку від 01 листопада 2011 року; (а.с. 33); -довідку № 17 від 16 вересня 2016 року, видану головою кооперативу «Союз» [PERSON] , згідно якої останньою проведено розрахунок за квартиру [ADDRESS] згідно договору № 17 від 01 листопада 2011 року в сумі 217'680 грн. в повному обсязі, загальною площею 46,1 м2; -акт передачі-приймання виконаних робіт від 16 вересня 2016 року, який складений між [PERSON] (дольовик) та кооператив «Союз» (виконавець) про те, що зобов`язання виконавця щодо будівництва Квартири виконані перед дольовиком належним чином; (а.с. 37) -клопотання № 17 КВ від 16 вересня 2016 року Голови кооперативу «Союз» на адресу директора ТОВ «ТІНТО» про виготовлення [PERSON] технічного паспорта на Квартиру за власний кошт. (а.с. 38) Водночас третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] стверджує, що відомості, внесені до наданих позивачем документів не відповідають реальним обставинам справи. Зазначає, що усі реєстраційні дії державним реєстратором були проведені обґрунтовано. Право власності на Квартиру зареєстроване за відповідачем на підставі договору № 17 від 01 листопада 2011 року про дольову участь у фінансуванні житлового будинку, укладеного між ним та кооперативом «СОЮЗ». Саме [PERSON] і були внесені кошти за будівництво Квартири. Оскільки на момент внесення коштів та реєстрації права власності на Квартиру [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, то це майно є спільною сумісною власністю подружжя. На думку [PERSON] у разі задоволення даного позову вона втратить свою частку Квартири, що є неприпустимим. На підтвердження таких своїх доводів, [PERSON] надала довідку № 17 від 16 вересня 2016 року та акт передачі-приймання робіт від 16 вересня 2016 року. (а.с. 140, 139) Слід зазначити, що ці два документи по своєму змісту є ідентичними до тих, які надані позивачем, за виключенням єдиного, - прізвища особи, якій вони видані. Якщо надані позивачем документи стосуються її, то ті, які надані [PERSON] - стосуються відповідача. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14 листопада 2002 року, відповідач та [PERSON] уклали шлюб 14 листопада 2002 року. (а.с. 44) Суд, заслухавши учасників справи, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши вказані вище письмові докази у справі та надавши її правову оцінку, прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стосовно доказів, наданих учасниками. Наявність двох пакетів документів, до яких внесені різні відомості сіють сумніви щодо обґрунтованості вимог позивача. Вони підсилюються обґрунтованими посилання [PERSON] на те, що згідно з відмітками у паспорті громадянина України [PERSON] для виїзду за кордон, поданими нею ж самою, у день складення договору № 17 про дольову участь у фінансуванні житлового будинку, тобто 01 листопада 2011 року, вона перебувала за межами України, а тому фізично не могла підписати цього правочину. (а.с. 19, 20) Окрім цього, як вбачається з витягу із рахунку соціального забезпечення, виданого 29 жовтня 2015 року, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року позивач працювала у Республіці Італія на посаді сімейного співробітника. (а.с. 29) Обов`язок розвіяти вказані сумніви, спростувати доводи [PERSON] і таким чином підтвердити свої вимоги покладений на позивача відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України. Такого свого обов`язку позивач не виконала. Слід зазначити, що усувати розбіжності між доказами суд може лише через призму диспозитивності. Суд неодноразово роз`яснював сторонам значення документів, котрі містяться у реєстраційній справі № 1034825261252 для встановлення істини у справі. Однак жоден із учасників не клопотав перед судом про її витребування з відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, куди вона передана 24 листопада 2016 року за вих. № 252. Клопотання представника позивача про визнання неналежними та недопустимими доказами документів, наданих третьою особою, суд залишає без уваги, оскільки воно є не необґрунтованим з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Документи, надані третьою особою, містять інформацію щодо предмета доказуванню на рівні з тими матеріалами на які посилається позивач. Доказів того, що вони здобуті з порушенням порядку, встановленого законом суду не надано. Отже відсутні підстави вважати їх неналежними та недопустимими доказами у справі. Письмові пояснення представника кооперативу «Союз» та публічного акціонерного товариства «ТЕМЗА», щодо обґрунтованості позову суд до уваги не бере і вважає їх недостовірним джерелом доказів. Щодо суті вимог то слід зазначити, що позов [PERSON] подала до [PERSON] , отже вважає, що саме він порушив її право, а точніше, як вона зазначає, інтерес (прагнення до користування конкретним матеріальним благом). Однак таким свої доводам вона не надає належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів,позивачем не обґрунтовано доказово в чому конкретно полягали неправомірні дії відповідача. [PERSON] не приділяє належної увагу процесу реєстрація Квартири, а також тому, які документи були подані реєстратору, ким, та як на її думку трапилось так, що право власності було зареєстровано на особу, відмінну від тієї, яка вказана у первинних документах (договорі про дольову участь у фінансуванні житлового будинку, акті передачі-приймання виконаних робі, і.т.д.). Ризик настання наслідків, пов`язаних із такою пасивністю при доведені перед судом обставин, що мають значення у справі несе особа, котра бажає довести їх перед судом, тобто позивач. Визнання відповідачем позову суперечить закону, а тому до уваги судом не береться. Його пояснення по суті спору суд сприймає критично, оскільки вони не дають відповідей на ключові питання, а лише декларативно толерують позицію [PERSON] . Звідси говорити про те, що право [PERSON] порушено саме [PERSON] не доводиться, що і є підставою для відмови у задоволенні позову за недоведеністю. За цих обставин немає підстав і у задоволенні вимог про скасування державної реєстрації Квартири та записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також слід зазначити, що за умов, коли судом не встановлено факту порушення відповідачем прав позивача говорити про спосіб захисту такого права передчасно, а тому цьому питанню суд не вважає за необхідне надавати правового аналізу.

Outcome: dismissed