Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.03.2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Позивач на теперішній час не працює, оскільки здійснює догляд за сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним трьох років. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку надавати відмовляється. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на її утримання у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позов, просить суд слухати справу за її відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280\~ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області від 08.06.2013 року за актовим записом № 54. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області від 10.09.2013 року за актовим записом № 175, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.03.2019 року за актовим записом № 80. Позивач [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 278 від 15.03.2021 року виданої ОСББ «Промін-1 м. Селидове». Згідно зі ст.5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Згідно статті 84 СК України, «право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84СК\~України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка немає змоги працювати і утримувати себе. Враховуючи вищевикладені обставини, інтереси позивача та малолітньої дитини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved