Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, в якій вказала, що 01.08.2019 року вона надала [PERSON] позику у розмірі 2550 доларів США доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, написаної та підписаної відповідачем власноручно. Відповідно до розписки кошти в борг надано строком до 05.02.2020 року. У встановлений строк відповідач суму позики позивачці [PERSON] не повернув. Однак, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики від 01.08.2019 року в розмірі 2550 доларів США що за офіційним курсом НБУ станом на 13.03.2020 року (1 долар США - 25,858 грн.) становить 65937,90 грн., а також судові витрати. 19.06.2020 року позивачка уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] основний борг в сумі 65937,90 грн., 3% річних за користування чужими коштами в сумі 718,82 грн., пеню в сумі 4482,27 грн., інфляційні витрати в сумі 857,18 грн., а разом 71996,17 грн., а також судовий збір в сумі 840,80 грн. та витрати на надання правової допомоги у сумі 12000 грн. У судове засіданні представник позивача адвокат Рогозін О.В. не з`явився, направив до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч.ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.08.2019 року [PERSON] надала [PERSON] позику у розмірі 2550 доларів США, строком до 05.02.2020 року, що підтверджується оригіналом розписки, власноручно написаної та підписаної відповідачем [PERSON] . Борговий документ (розписка) позичальника є підтвердженням передання йому позикодавцем коштів у зазначеній сумі в борг, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). Відповідач зобов`язання повернути борг до 05.02.2020 року не виконав, на неодноразові вимоги позивача щодо повернення суми позики не реагує, тому станом на 06.10.2020 року сума заборгованості за розпискою не сплачена. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс Нацбанку України станом на 13.03.2020 року за одиницю Долара США становить 25,858 грн., тому згідно офіційного курсу НБУ загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 65937,90 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторон (сторонами). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Факт укладання договору позики між сторонами підтверджується оригіналом розписки, в якій зазначена суми, яка була надана відповідачу [PERSON] позивачем [PERSON] , із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань за даною розпискою щодо повернення суми позики, до 05.02.2020 року, який порушений відповідачем, та в судовому засіданні вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем по справі. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до наданої суду розписки від 01.08.2019 року відповідач зобов`язався повернути отримані від позивача грошові кошти, про застосування штрафних санкцій у вигляді пені у розписці мова не йде. Тому, вимога про стягнення пені в сумі 4482,27 грн. не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку індекс інфляції розрахований з наступного: з лютого 2020 по квітень 2020 сукупний індекс інфляції склав 101,30, сума боргу 65937 грн., збитки від інфляції становлять 857,18 грн. Три відсотка річних розрахована за період з 06.02.2020р. по 17.06.2020р. (133 дні) = 718,82 грн. Відповідно дост. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвокатом Рогозіним О.В. надано суду письмові докази, а саме договір про надання правничої допомоги від 10.09.2019р. б/н, опис виконаних робіт від 23.01.2020р., ордер серія АР № 1002710, прибутковий касовий ордер № 17 від 17.06.2020 року про отримання від [PERSON] витрат на послуги адвоката в сумі 12000 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 грн. судового збору. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 788,45 грн.

Outcome: partial