Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 травня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Разом з ним в квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], з якою він 28 квітня 2009 року уклав договір найма житлового приміщення та яка виїхала за межі країни і проживає за невідомою адресою. Вона не сплачує комунальні послуги, її речей у спірній квартирі немає. Вважає, що відповідачка втратила право користування житлом, його права власника порушені. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом у квартирі [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, у звязку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Третя особа Комунальне підприємство «Нове» в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи попереджена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення свідка [PERSON], якій підтвердив у судовому засіданні викладені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14 лютого 2000 року, виданого Згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» у звязку з розпорядженням міськради 26.11.1999р.за №175 є позивач по справі [PERSON] Згідно довідки КП «Нове» від 18.05.2015 р. у зазначеній квартирі зареєстрований позивач, відповідачкою [PERSON] 28 квітня 2009 року подано заяву про реєстрацію її місця проживання у [INFO] та відповідно до довідки з адресно- довідкового підрозділу ГУМВС відповідачка 30.04.2009 року зареєструвалась на спірній жилій площі зазначеної квартири. Квартира складається з однієї кімнати, загальною площею 37,10кв.м, житловою 18, 60 кв.м. З пояснень свідка [PERSON], актів від 15.05.2015 року, 8.05.2015 року, складених ЛКП «Нове», вбачається, що відповідачка не проживає и жодного дня не проживала у спірній квартирі з часу реєстрації, реєстрація їй була потрібна для вирішення питання стосовно особистих потреб . Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Реєстрація відповідача, який не є членом сімї власника, у квартирі, що належить позивачу на праві власності перешкоджає у реалізації ним права власності у повному обсязі, тому позовні вимоги позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право на житло підлягають задоволенню.

Outcome: approved