Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - державний нотаріус Одинадцятої ХДНК Сукачов М.О., в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . У встановлений законом строк він подав до Одинадцятої ХДНК заяву про прийняття спадщини. Крім нього заяву про прийняття спадщини подала мати померлої - [PERSON] . Спільний із померлою неповнолітній син позивача - [PERSON] , [INFO] вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч.4 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] є опікуном неповнолітнього [PERSON] , згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 у справі № 640/10335/16-ц. Інших спадкоємців після померлої [PERSON] немає, інших заяв про прийняття спадщини до органів нотаріату не надходило. За заявою позивача від 27.03.2017 про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК Сукачовим М.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2017 № 1795/02-31, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадковій справі документів, що посвічують право власності спадкодавця на спадкове майно. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходиться у матері померлої - [PERSON] , яка відмовляється передати їх нотаріусу для долучення до спадкової справи, в зв`язку з чим позивач позбавлений права реалізувати свої права в позасудовому порядку. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , в особі представника [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , треті особи: Одинадцята ХДНК, Департамент служб у справах дітей ХМР, в якій просить припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належить йому в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] ; та визнати за неповнолітнім [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті померлої 29.1.2016 [PERSON] (а.с.43-47). На обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач зазначає, що за життя [PERSON] мешкала разом з сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Зі своїм чоловіком позивачем у справі [PERSON] вона не проживала останні 10 років, оскільки він погано ставився до їх нього спільного сина. В березні 2016 [PERSON] насильно забрав неповнолітнього сина [PERSON] з місця його постійного проживання, та проти його волі, помістив в будинок свого проживання за адресою: [ADDRESS] , погрожуючи останньому, що здасть його в інтернат. 10.06.2016 робоча комісії Київського району м. Харкова визнала вчинення психологічного насильства стосовно неповнолітнього [PERSON] з боку батька - [PERSON] . За даним фактом 05.04.2016 інспектором Київського ВП ГУ НП в Харківській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ХА № 030795 стосовно [PERSON] , та постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт. Крім того, з огляду на продовження протиправних проявів [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , за її позовом рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітнього сина, над неповнолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено її опікуном. [PERSON] вважає, що агресія до сина продиктована тим, що до смерті її дочки [PERSON] причетний її чоловік - [PERSON] та його мати - [PERSON] . На теперішній час за даним фактом порушено кримінальне провадження № 12016220490000148 за ч.2 ст. 121 КК України, яке розслідується Київським ВП ГУ НП в Харківській області. За рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання його неповнолітнього сина. [PERSON] зазначає, що згодом нею буде подано позов про усунення [PERSON] від спадкування, оскільки його може бути визнано причетним до смерті його дружини [PERSON] . Також, що є усі правові підстави для припинення права власності [PERSON] на частку спадкоємця, оскільки 1/3 частина однокімнатної квартири не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою не представляється можливим, частка відповідача у праві спільної часткової власності є незначною та припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам позивача, оскільки він постійно зареєстрований та проживає за іншою адресою. Зустрічна позовна заява прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 15.11.2017 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Департамент служб у справах дітей ХМР (а.с.34). Від третьої особи Департаменту служб у справах дітей надійшли письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] , в яких третя особи просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] . відмовити та задовольнити зустрічний позов [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , посилаючись на те, що спільне володіння та користування спадковим майном неможливо, та задоволення первісного позову не відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] (а.с.70). Позивач в особі представника [PERSON] подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якій просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що у зустрічній позовній заяві представник відповідача фактично визнає вимоги первісного позову, зазначаючи про належність [PERSON] 1/3 частини спірної квартири. Крім того, хоча спадкоємцями [PERSON] прийнято спадщину, проте право власності на спадщину не оформлено та свідоцтв про право на спадщину ніким не отримано, тоді як позов про припинення права особи на частку у спільному майні може бути пред`явлений лише співвласниками такого майна. Крім того, відповідно до положень ч.2 ст. 365 ЦК України, доказів внесення [PERSON] або її представником будь-яких коштів на депозитний рахунок суду, не надано, а також не надано доказів про вартість спірної квартири, а саме, звіт про оцінку майна (а.с.8-83). За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою суду від 23.04.2018 призначено судову оціночну-будівельну експертизу з метою визначення дійсної ринкової вартості квартири [ADDRESS] (а.с.104-105). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву. Відповідач [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечувала у повному обсязі, зазначаючи про неможливість спільного з позивачем користування спадковим майном через його погане ставлення до свого неповнолітнього сина, зустрічний позов підтримала у повному обсязі. Треті особи просили провести судовий розгляд справи без участі їх представників, про що зазначили у письмових заявах. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] наступним чином: 1/5 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-832, виданого 01.06.2013 Четвертою ХДНК ХМНО Харківської області; 1/5 частина - на підставі свідоцтва про право власності р. № 5-99-192724 від 14.07.1999 Ц(в)ПДЖФ (договір про визначення часток в спільній сумісній власності р.№ 5022 від 13.08.2010 приватний нотаріус ХМНО Бєсєда Т.Д.; 3/5 частини - на підставі договору дарування р. № 5-1006 від 09.10.2010, що підтверджується відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.9-10). Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 12221 від 31.10.2018, ринкова вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] на жовтень 2018 становить 515217 грн. (а.с.110-126). 29.01.2016 [PERSON] померла (а.с.5). 10.01.2016 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 121 КК України за фактом, що 10.01.2016 о 15 год. 30 хв. в ході виниклого сімейного конфлікту, який мав місце за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження, та померла [INFO] , що підтверджується Витягом з ЄРДР № 12016220490000148 (а.с.51). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно - належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склала. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Померла [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.48). Батько спадкодавця помер [INFO] . На час смерті спадкодавця позивач [PERSON] та померла [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Твердження відповідача про те, що померла [PERSON] з чоловіком - позивачем у справі, не проживала однією сім`єю останні 10 років, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підтвердженні наявними у справі доказами. За рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 у справі № 640/10335/16-ц за позовом [PERSON] [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено його опікуном [PERSON] (а.с.11-12). За рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 № 640/2469/17 зі [PERSON] присуджені до стягнення аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (а.с.56,57). Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Малолітній син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] спадщину прийняв на підставі ч.4 ст. 1268 ЦК України. Мати померлої [PERSON] прийняла спадщину після померлої дочки [PERSON] , подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини від 18.02.2016, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 370 від 18.02.2016, спадкова справа № 154/2016. У встановлений законом строк позивач [PERSON] 22.02.2016 подав до Одинадцятої ХДНК заяву про прийняття спадщини щодо майна його дружини [PERSON] , яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 206 22.02.2016, спадкова справа № 154/2016. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Одинадцятої ХДНК Сукачова М.О. від 29.03.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність у спадковій справі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно - квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Таким чином, позивач, як чоловік померлого спадкодавця [PERSON] , має право на 1/3 частину спадкового майна - квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. За змістом ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Отже, за змістом норми вищезазначеного закону, право на пред`явлення позову про припинення права особи на частку у спільному майні, належить лише співвласнику такого майна. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Доказів про зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно відповідачем [PERSON] суду не надано та матеріали справи таких доказів не містять. Крім того, припинення за судовим рішенням права особи на частку у спільному майні можливе лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У зустрічній позовній заяві відповідач про внесення вартості частки майна на депозитний рахунок суду не зазначає та докази цього суду не надала. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню у повному обсязі, підстави для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] відсутні. Позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1560 грн. 00 коп. (а.с.4,22), а також витрати за проведення судової оціночно-будівельної експертизи у розмірі 6435 грн. (а.с.109). Відповідач є інвалідом 2-ї групи (а.с.60,61) та звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved