Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.03.2020 року звернулася у суд із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 30.07.2005 року та зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 18. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 24.03.2020 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 27.04.2020 року, 09.30 год.. Ухвалою суду від 27.04.2020 року судовий розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою сторін, що не з`явилися вперше та не повідомили про причини своєї неявки. Визначено нову дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 25.05.2020 року, 09.30 год.. У судовому засіданні, котре було призначене на 25.05.2020 року о 09.30 год., відбувся розгляд справи по суті за участю сторін. Ухвала про надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку на примирення у даній справі не постановлялась, оскільки сторони відповідного клопотання не заявляли. Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. З вересня 2019 року сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Від спільного проживання у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час не досягли повноліття та проживають разом із позивачем за зареєстрованим її місцем проживання у [ADDRESS] . Позивач зазначає також, що вона не примирилася з відповідачем і останній надалі проживає окремо у своїх батьків. З огляду на вказане, позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Позивач у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у поданій нею позовній заяві, терміну на примирення просила не надавати. Відповідач у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті проти позову заперечив, відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подав, клопотання про надання сторонам терміну на примирення не заявляв. Заперечення проти позову обґрунтовані можливістю зберегти сім`ю, оскільки розлади, на переконання відповідача, носять тимчасовий характер. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін у справі, давши належу оцінку письмовим доказам, зібраним у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, сторони вступили у шлюб 30.07.2005 року, який був зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 18. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області 06.08.2014 року (а. с. 3). Судом встановлено й те, що від спільного проживання у сторін народилося двоє синів син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 30.03.2007 року (копія міститься у справі, а. с. 6) та серії [NUMBER] , виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 02.07.2012 року (копія міститься у справі, а. с. 5). Обоє синів сторін станом на дату ухвалення даного рішення у справі не досягли повноліття та проживають разом із позивачем як матір`ю за зареєстрованим її місцем проживання у [ADDRESS] . Спору щодо визначення місця проживання обох синів після розірвання шлюбу у сторін немає. Встановлено судом також й те, що сторони з вересня 2019 року не проживають в одному будинку, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Відповідач за своїм власним рішенням переїхав на постійне місце проживання за місцем реєстрації до своїх батьків у [ADDRESS] , де залишається проживати й надалі. Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, твердження відповідача про тимчасовий характер розладів у сім`ї сторін та можливість збереження шлюбу, оскільки встановлено, що позивач у серпні 2018 року уже зверталася у суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, котрий ухвалою Сколівського районного суду Львівської області, постановленій у цивільній справі № 453/944/18, провадження № 2/453/469/18 (копія мітиться у справі, а. с. 20), було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тобто на підставі поданої заяви позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі судового наказу, виданого суддею Сколівського районного суду Львівської області Ясінським Ю.Є [PERSON] 06.09.2018 року у цивільній справі № 453/948/18, провадження № 2-н/453/23/18 (копія міститься у справі, а. с. 19), стягуються аліменти на двох синів сторін у частці від заробітку (доходу) до досягнення синами повноліття. У судовому засіданні позивач вказала, що подала 24.09.2018 року заяву про залишення поданого нею 06.08.2018 року позову про розірвання шлюбу без розгляду, оскільки мала намір надати відповідачеві ще один шанс для збереження їх сім`ї, однак відповідач жодних висновків для себе не зробив, а у вересні 2019 року переїхав проживати до своїх батьків. На даний час між ними існують неприязні відносини. Тому позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. У свою чергу, відповідач з часу отримання ухвали про відкриття провадження у даній справі разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів (04.04.2020 року), жодних дій для примирення сторін не вчинив, доказів на підтвердження цьому суду не надав. Відтак, на переконання суду, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Виконуючи вищенаведені приписи, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, у зв`язку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею та документально підтвердження судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 840 грн. 80 коп. (квитанція № 52 від 06.03.2020 року).

Outcome: approved