Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.03.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, у якому зазначила, що [INFO] року помер її батько, [PERSON], який проживав у [INFO]. На випадок своєї смерті батько заповіт не залишив. На дату його смерті з батьком проживала її мати, [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька були вона і її мати, [PERSON] Після смерті батька відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку [ADDRESS]. Вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. ЇЇ мати фактично прийняла спадщину відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України, як така, що постійно проживала зі спадкодавцем, але так і не отримала за життя свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. [INFO] року її мати [PERSON], яка також проживала у [ADDRESS] смерті з мамою ніхто не проживав. На випадок своєї смерті мати заповіт не залишила. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Після смерті матері відкрилась спадщина на весь житловий будинок [ADDRESS]. Вона вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Звернувшись до реєстраційної служби Березанського РУЮ з метою зареєструвати право власності на житловий будинок та отримати свідоцтво про право власності на ім'я її батька [PERSON], так як технічний паспорт на будинок виданий на його ім'я, вона отримала відмову оскільки є неналежним заявником. Позивачка зазначає, що не має можливості надати до нотаріальної контори свідоцтво про право власності на житловий будинок з метою оформлення спадщини після смерті матері, тому що її батько, [PERSON] також помер, а вона відповідно до чинного законодавства не має повноважень, щоб отримати свідоцтво на його ім'я замість нього. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 24,20 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року . В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.25,27), позивачка наполягала на задоволенні позову, відповідач заявив про згоду з позовними вимогами. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.6), за життя належав житловий будинок загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 24,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Після смерті [PERSON] спадщину на вказаний житловий будинок відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла [PERSON], як така що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Березанської селищної ради Миколаївської області від 18.02.2016 року (а.с.11). Разом з тим, право власності на спадковий житловий будинок [PERSON] зареєстровано відповідно до вимог Закону не було, що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок від 04.03.1990 року, у якому власником будинку зазначено [PERSON] (а.с.13-15), копією Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 53897230 від 24.02.2016 року (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Березанського РУЮ у Миколаївській області 27.10.2015 року (а.с.7) [PERSON] померла [INFO] року і внаслідок її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на житловий будинок загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 24,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Як свідчать оглянуті в судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Т-Березанським райбюро ЗАГС 19.11.1957 року, (а.с.9) та свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Лиманівським с/ЗАГС Березанського району Миколаївської області 23.07.1970 року (а.с.10), позивачка є донькою померлої [PERSON] Таким чином, відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем померлої [PERSON] за законом першої черги, і має право на спадкування. Позивачка [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом 27.01.2016 року заведено Спадкову справу №3/2016 (а.с.32-44). Разом з тим, як вбачається з письмового роз'яснення в.о.завідувача Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області №44/01-16 від 19.02.2016 року (а.с.16) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано для вирішення питання оформлення спадкових прав звернутися до суду. Таким чином, оцінивши відповідність встановлених обставин справи нормам закону, який підлягає застосуванню до цих обставин, суд дійшов до висновку, що позивачці належить право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON], оскільки доведено, що позивачка має право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом, і реалізувала дане право шляхом прийняття спадщини у встановленому законом порядку. У зв'язку з цим, та за відсутності у суду відомостей про наявність інших спадкоємців, з огляду на положення ч.5 ст.1268 ЦК України, якою встановлено, що прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у суду є всі підстави вважати позивачку власником спадкового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Разом з тим, як випливає з дослідженого судом письмового роз'яснення в.о.завідувача Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області №44/01-16 від 19.02.2016 року (а.с.16) позивачці, по суті, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок. У зв'язку з цим, суд визнає, що майнові права позивачки порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном, і визнає обґрунтованим та правомірним її звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved