Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.03.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач спільно проживали без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. В жовтні 2014 року відповідач залишив позивача та їх спільну доньку [PERSON], з того часу вони проживають окремо, відповідач не навідує сім'ю, жодного разу не намагався зустрітися з донькою, зрідка телефонує, матеріальної допомоги не надає, аліменти на утримання дитини, призначенні за рішенням суду, не сплачує. Ставлення відповідача до доньки є байдужим, безвідповідальним, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, позивач надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, судове засідання просила проводити за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади (ч.11 ст.128 ЦПК України). Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації Кучер Ю.В. в судове засідання не з'явилася, однак від останньої надійшла письмова заява, в якій вона просила розгляд справи провести у її відсутність, при вирішенні справи просила врахувати висновок Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації №01-25/2946 від 06.12.2017 року про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] Ухвалою суду від 05.07.2017 року без винесення окремого процесуального документу за клопотанням представника позивача [PERSON] залучено Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору з виключенням Органу опіки та піклування Вінницької міської ради зі складу третіх осіб. (а.с.34-35,37). Суд неодноразово (05.07.2017 року, 26.09.2017 року, 31.10.2017 року) направляв запити до Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації щодо надання висновку про доцільність чи відсутність доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] (а.с.38, 57, 65-66). Відповідь на запит суду (висновок про позбавлення батьківських прав) Вінницька районна державна адміністрація надала лише 18.12.2017 року (а.с.81). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи зміст заяви позивача, думку представника третьої особи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] (Відповідач у справі) та [PERSON] (Позивач у справі), що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області 26.08.2014 року (а.с.5). Позивач з донькою проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Позивач за місцем проживання характеризується позитивно, до батьківських обов'язків ставиться відповідально, батько дитини жодного разу за місцем проживання позивача з дитиною не з'являвся, станом здоров'я дитини не цікавиться (а.с.7). Згідно з довідкою про неотримання аліментів №3329/10-33, виданою Староміським відділом ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 27.02.2017 року, за рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти до досягнення останньою повноліття, які за період з 01.09.2015 року по 01.02.2017 року позивач не отримує (а.с.8). Листом відділу ДВС №3245/10-33 від 16.02.2017 року позивачу роз'яснено право на звернення до правоохоронних органів з заявою про вчинення боржником [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України (Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей) (а.с.9). 18.12.2017 року за вих. №01-25/2946 на запит суду Вінницька районна державна адміністрація надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що [PERSON] не приймає участь у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, вихованням та станом здоров'я, не підтримує матеріально. Вінницька районна державна адміністрація вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських права щодо дитини [PERSON], [INFO] (а.с.81). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону). Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки. Окрім того, суд бере до уваги висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], наданого Вінницькою районною державною адміністрацією, враховуючи неналежне виконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню доньки протягом 3 років, враховуючи вік дитини, фактично з самого народження. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно п.2 ч.1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved