Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] (далі - перший відповідач), [PERSON] (далі - другий відповідач), третя особа Києво-Святошинська державна нотаріальна контора Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у позивача загинув чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка [PERSON] позивач перебувала у тяжкому психологічному стані. Також позивач зазначає, що вона доглядала свою матір [PERSON] , 1934 р.н., яка із-за похилого віку та артрозу важкого четвертого ступеню, в тому числі колінних суглобів не може самостійно пересуватись, обслуговувати себе і потребує допомоги, яку їй забезпечує позивачка, єдина донька. Позивачка зазначає, що вона не встигла вчасно звернутися за оформленням спадщини внаслідок обманних дій дітей померлого чоловіка позивача та адвоката Буханько Людмили Володимирівни , яка порадила позичці звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання, внаслідок чого було втрачено час для прийняття спадщини. Враховуючи наведене, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підконтрольній території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становили для позивача істотні та непереборні труднощі. Позивач звернувся до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М., який видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.01.2020 року № 59/02-31 у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.08.2020 (суддя Пінкевич Н.С.) відкрито загальне позовне провадження у справі. 15.10.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останні заперечили проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено поважності пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 992 від 28.12.2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/6361/20 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року, який проведений, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, судді Янченку А.В. передано цивільну справу № 369/6361/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] третя особа Києво-Святошинська державна нотаріальна контора Київської області Центральне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції України про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2020 року (суддя Янченко А.В.) прийнято до розгляду цивільну справу № 369/6361/20, призначено підготовче судове засідання. 05.04.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від третьої особи надійшла спадкова справа № 170/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.05.2021 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 29.06.2021. 11.06.2021 до Києво-Святошинського районного суду Київської області представника позивача надійшло клопотання про витребування судом доказів та допит свідка, яке залишено судом без задоволення у зв`язку з пропуском строку на подачу клопотання про витребування доказів та допит свідка. У судовому засідання 29.06.2021 позивач підтримала задоволення позовних вимог, представник відповідачів заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час повідомлялася належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в селі Лемеші Козелецького району Київської області помер [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. 06 квітня 2018 року до нотаріуса звернулася [PERSON] , дочка померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] (спадкова справа № 170/2018). 19 липня 2018 року до нотаріуса звернувся [PERSON] , син померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] . Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] 16.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] (позивач) зареєстровано шлюб. 15 січня 2020 року позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини, що становить 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено гр. [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, що становить 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , належного померлому [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). Пунктом 24 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від30травня 2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10. 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 61-49121св від 29.10.2019р. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] сплинув 23.08.2018 року, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач звернулася 15 січня 2020 року. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила про те, що встановлений ч. 1ст.1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки вона перебувала у тяжкому психологічному стані у зв`язку з смертю чоловіка та необхідністю догляду за матір`ю [PERSON] , 1934 р.н., яка із-за похилого віку та артрозу важкого четвертого ступеню, в тому числі колінних суглобів не може самостійно пересуватись, обслуговувати себе і потребує допомоги, яку їй забезпечує позивачка, єдина донька. У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Надані суду документи, а саме: копія виписки з амбулаторної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.12.2019 не свідчить про неможливість позивача протягом 6 місяців звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Належних та допустимих доказів перебування позивача у тяжкому психологічному стані, як-то довідки від психолога чи виписки з історії хвороби позивача матеріали справи не містять. Доказів догляду за хворою матір`ю [PERSON] позивачем також надано суду не було. Крім того, суд зауважує на тому, що звернення позивача з позовом до суду про встановлення факту спільного проживання з померлим чоловіком, як зазначає позивач внаслідок обманних дій адвоката Буханько Л.В., внаслідок чого позивач пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини не вважаються судом поважною причиною пропуску такого строку. Крім того, судом при ухваленні судового рішення враховано, що позивачка була обізнана про звернення [PERSON] у 2018 році до нотаріуса із заявою про отримання спадщини, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] та відміткою на поштовому конверті, відправленому позивачем до нотаріальної контори, в якому містилася заява [PERSON] про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач не довела наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за законом, правові підстави для надання їй додаткового строку відсутні. З огляду на наведене, позовні вимоги про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не підлягають задоволенню судом.

Outcome: dismissed